ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
(додаткове)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 	м. Харків	Справа № 922/4047/25 	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Пономаренко Т.О.

розглянувши заяву представника Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж" Дерев`янченка Я.Ю. (вх.№1500 від 20.01.2026) про ухвалення додаткового рішення по справі 
за позовом 	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) 	
до 	Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж" (61075, м. Харків, вул. Довженка, 28-а; код ЄДРПОУ: 22633941)  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департамент реєстрації Харківської міської ради (61003, м. Харків, Павлівський Майдан, 4; код ЄДРПОУ: 40214227) 	
про 	визнання неправомірними та скасування рішення 	

ВСТАНОВИВ:

18.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж", в якій просять суд:
- визнати неправомірним та скасувати рішення загальних зборів “Споживчого гаражного кооперативу “Екіпаж” від 11.08.2024 №1/08, на підставі якого державним реєстратором відділу державних реєстраторів Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради Науменко Ганною Євгенівною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань відносно юридичної особи Споживчого гаражного кооперативу “Екіпаж” (адреса: м. Харків, вул. Довженка, буд. 28-А; код ЄДРПОУ 22633941) 23.08.2024 об 11:52:11 та о 12:06:11 було здійснено наступні реєстраційні дії: внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу про відміну рішення щодо припинення юридичної особи (№ запису 1004801320012023360) та проведено реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, зміна керівника юридичної особи, зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб-платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації (№ запису 1004801070013023360);
- скасувати наступні реєстраційні дії, здійснені державним реєстратором відділу державних реєстраторів Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради Науменко Ганною Євгенівною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань відносно юридичної особи Споживчого гаражного кооперативу “Екіпаж” (адреса: м. Харків, вул. Довженка, буд. 28-А; код ЄДРПОУ 22633941) на підставі рішення загальних зборів СГК “Екіпаж” від 11.08.2024 №1/08, 23.08.2024 об 11:52:11 та о 12:06:11: внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу про відміну рішення щодо припинення юридичної особи (№ запису 1004801320012023360) та реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, зміна керівника юридичної особи, зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб-платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації (№ запису 1004801070013023360).
Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2026 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж", 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання неправомірними та скасування рішення відмовлено.
20.01.2026 через кабінет Електронного суду надійшла заява представника Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж" Дерев`янченка Я.Ю. (вх.№1500 від 20.01.2026), в якій просить суд ухвалити додаткове рішення по справі №922/4047/25, яким покласти судові витрати на професійну правничу допомогу, понесену відповідачем у Господарському суді Харківської області, у сумі 50 000,00 грн. на позивача - Колеснікова Сергія Якимовича.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.01.2026 заяву представника Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж" Дерев`янченка Я.Ю. (вх. №1500 від 20.01.2026) про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду. Надано позивачу строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали для надання своєї позиції стосовно клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
27.01.2026 через кабінет Електронного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 (вх.№2219 від 27.01.2026), в якому зазначено, що до Господарського суду Харківської області на виконання ухвали суду від 22.01.2026 направляється позиція позивача на заяву представника відповідача про винесення додаткового рішення у справі №922/4047/25 з додатками (містить клопотання про продовження встановленого Господарським судом Харківської області процесуального строку для подання позивачем додаткових пояснень з приводу позиції, що обіймається представником відповідача стосовно вимог про відшкодування витрат, понесених відповідачем на правову правничу допомогу, на термін 2-дні від дати отримання позивачем рішення суду у справі №922/4047/25 в повному обсязі, з огляду на відсутність на момент направлення пояснень мотивувальної частини судового рішення).
Разом з клопотанням (вх.№2219 від 27.01.2026) позивачем подана позиція позивача на заяву представника відповідача про винесення додаткового рішення у справі № 922/4047/25, в якій просить:
1. Задовольнити представнику відповідача у справі №922/4047/25 його заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №922/4047/25 в розмірі 0,0306 гривні.
2. У зв`язку з відсутністю на момент подання позивачем його заперечень щодо заяви представника відповідача про винесення додаткового рішення у справі №922/4047/25 мотивувальної частини судового рішення у справі №922/4047/25, що унеможливлює аналіз позивачем наданих адвокатом Дерев`янченко Я.Ю. відповідачу послуг з точки зору їх ефективності та результативності для винесення судом рішення на користь відповідача, продовжити встановлений Господарським судом Харківської області процесуальний строк для подання позивачем додаткових пояснень з приводу позиції, що обіймається представником відповідача стосовно вимог про відшкодування витрат, понесених відповідачем на правову правничу допомогу, на термін 2 дні від дати отримання позивачем рішення суду у справі №922/4047/25 в повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2026 клопотання Колеснікова Сергія Якимовича (вх.№2219 від 27.01.2026) про продовження процесуального строку задоволено. Вирішено продовжити Колеснікову Сергію Якимовичу процесуальний строк для надання своєї позиції стосовно клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, встановленого ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.01.2026, на термін 2 дні від дати отримання позивачем рішення суду у справі №922/4047/25.
30.01.2026 через кабінет Електронного суду від позивача надійшли додаткові пояснення до позиції позивача на заяву представника відповідача про винесення додаткового рішення у справі №922/4047/25 (вх.№2469 від 30.01.2026), в яких позивач просить суд при розгляді заяви представника відповідача про винесення додаткового рішення прийняти до уваги доводи, викладені позивачем у його додаткових поясненнях та задовольнити вимогу представника позивача про відшкодування витрат, понесених відповідачем у зв`язку з отримання правничої допомоги в розмірі, на який позивач погодився у попередньо направленій суду позиції позивача щодо заяви представника відповідача про винесення додаткового рішення, а саме в розмірі 0,0306 гривні.
Відповідно до ч.3 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Разом з цим, ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Так, відповідно до частини 2 статті 114 ГПК України строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Проте ЄСПЛ у своїй практиці зазначає, що при оцінці «розумності» слід враховувати складність справи та виняткові обставини, до яких, безумовно, відноситься бойові дії та руйнування інфраструктури.
ЄСПЛ не визначає конкретних строків, які можна вважати розумними або нерозумними – це питання вирішується в кожній окремій справі з урахуванням усіх особливостей та обставин.
З огляду на вище зазначене, беручи до уваги вимоги ч.3 ст.244 ГПК України, а також враховуючи надзвичайну безпекову та енергетичну ситуацію, яка склалася та існує у м. Харкові, суд вимушений розглянути питання розподілу судових витрат на правничу допомогу між сторонами у розумні строки з урахуванням зазначених обставин.

Розглянувши заяву представника Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж" Дерев`янченка Я.Ю. (вх.№1500 від 20.01.2026) про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до висновку про ЇЇ часткове задоволення з наступних підстав.
У заяві представник відповідача просить суд покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу відповідача у сумі 50 000,00 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 та п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.
Суд також враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, де зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати: консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо.
Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, з означених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
За змістом пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015, "Гімадуліна та інші проти України" від 10.12.2009, "Двойних проти України" від 12.10.2006, "Меріт проти України" від 30.03.2004, "East/West Jinnee Limited" проти України" від 23.01.2014 ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.
Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").
Дослідивши матеріали справи, суд констатує, що правовідносини між відповідачем та адвокатом Дерев`янченком Ярославом Юрійовичем на момент розгляду справи Господарським судом Харківської області підтверджуються договором про надання правничої допомоги №25-10/24 від 25.10.2024.
На підтвердження понесення відповідачем витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 50 000,00 грн. представник відповідача надав суду копію додатку №3 від 10.11.2025 до Договору про надання правничої допомоги №25-10/24 від 25 жовтня 2024 року, копію квитанції від 18.11.2025 №КВФ-18-11 на суму 10000,00 грн. про сплату послуг адвоката за договором про надання правничої допомоги №25-10/24 від 25 жовтня 2024 року, копію квитанції від 04.12.2025 №КВФ-04-12 на суму 50000,00 грн. про сплату послуг адвоката за договором про надання правничої допомоги №25-10/24 від 25 жовтня 2024 року, Акт №3 від 16.01.2026 приймання-передачі виконаних послуг за договором про надання правничої допомоги до Договору №25-10/24 від 25 жовтня 2024 року, детальний опис робіт наданих за час надання послуг за договором № 25-10/24 від 25.10.2024 про надання правничої допомоги.
Надані представником відповідача документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.
Пунктом 2 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Разом з цим, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Відповідно до положень частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Виходячи зі змісту наведених вище положень статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги позивач просить суд зменшити розмір витрат відповідача на правничу допомогу до 0,0306 гривні.
Позивач не погоджується з розміром судових витрат, заявлених представником відповідача, вважає заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу явно завищеним та необґрунтованим, таким, що свідчить про наміри відповідача та його представника отримати можливість необґрунтованого збагачення за рахунок протилежної сторони.
На думку позивача у справі №922/4047/25 таку справу не можна віднести до справ значної складності з огляду на кількість учасників у справі та часу, витраченого судом на розгляд такої справи, та, відповідно, часу, витраченого представником відповідача на участь у такій справі. Разом з тим, така справа є значимою для позивача, який є самотньою людиною похилого віку, інвалідом другої групи, особою яка, згідно довідок, які надавались позивачем суду до заяви про проведення розгляду справи без участі позивача, є такою особою, що потребує стороннього догляду та піклування в силу віку та стану здоров`я, оскільки справа стосується порушених немайнових та майнових прав його, як члена Споживчого гаражного кооперативу «Екіпаж», діючими керівниками кооперативу. Такі порушення позивач не може усунути самостійно, тож звернувся з позовною заявою до суду. На даний момент діями таких осіб, які очолюють кооператив в силу оспорюваного позивачем рішення загальних зборів, створюються перешкоди позивачу, як власнику гаражу, в тому числі, у користуванні його майном. Позивачу юридичну допомогу у даній справі було надано друзями безкоштовно з огляду на вищевикладені обставини.
Як стверджує позивач, представник відповідача неодноразово особисто, як в поданій заяві по суті справи, так і в усних поясненнях наполягав на необхідності застосування судом до правовідносин у справі №922/4047/25 висновків, викладених в постанові Східного апеляційного господарського суду від 20.10.2025, якою апеляційну скаргу СГК "Екіпаж" на рішення Господарського суду Харківської області від 22.05.2025 у справі №922/3108/24 задоволено. Справа господарського провадження №922/4047/25 та справа №922/3108/24 частково є дійсно схожими за колом правовідносин, які лежать в основі конфліктів, які вирішувались судами. Справи поєднані спільним відповідачем та тотожніми за предметом спору. Це означає, що представник відповідача, який, так само, представляв інтереси СГК «Екіпаж» у справі №922/3108/24 не витрачав додаткового часу на встановлення природи правовідносин між сторонами конфлікту у справі №922/4047/25 та на визначення того кола нормативно-правових актів, якими такі правовідносини врегульовано, так само – і на ознайомлення з такими нормативно-правовими актами та судовою практикою за аналогічною категорією судових спорів. Значна частина аргументів, викладених СГК "Екіпаж" у відзиві на позовну заяву Колеснікова С.Я. не була новою та по суті повторювала правову позицію, яку представник відповідача вже висловлював під час розгляду справи №922/3108/24 у суді першої інстанції у своєму відзиві на позов. Аналіз змісту відповіді на відзив свідчить, що вона здебільшого містить узагальнення та систематизацію вже раніше викладених заперечень відповідача-1 у справі №922/3108/24, без наведення нових фактичних обставин або додаткових правових аргументів, які вимагали б від представника відповідача виконання значного обсягу додаткової роботи. Єдиним новим додатковим аргументом у справі №922/4047/25, який навів суду представник відповідача є інформація про наявність «125-го за порядковим рахунком» кримінального провадження, яке ініціював представник відповідача щодо Шевченко А.О. та Пазнікова І.В., і відомості про яке внесено до ЄРДР.
Таким чином, з врахуванням всього вищевикладеного, позивач пропонує суду наступний алгоритм обрахунку вартості послуг, наданих адвокатом Дерев`янченко Я.Ю. своєму клієнту у справі №922/4047/25: 15 000 розділити на 5, розділити на 7, розділити на 7, розділити на 2, і в результаті арифметичного обрахунку отримуємо вартість послуг адвоката, яка визначається з врахуванням позиції, висловленої щодо розміру відшкодувань витрат на послуг адвоката Дероев`янченко Я.Ю. у аналогічній справі, висловленій САГС у справі №922/3108/24 - 0,0306 грн.
На думку позивача, поведінка та доводи адвоката у даному провадженні ускладнювали процес, а не спрощували сприйняття судом інформації про факти, які мають значення. Доводи, заявлені адвокатом перед судом в даному провадженні, таким чином, не були такими, на підставі яких суд виніс рішення на користь клієнта адвоката Дерев`янченко. Успіх, отриманий в суді відповідачем СГК «Екіпаж» в такому випадку не є заслугою адвоката, а є виключно результатом інтелектуальної діяльності суду, який розглядав справу.
Суд частково погоджується з позицією позивача та зазначає наступне.
Згідно Акту приймання-передачі виконаних послуг №3 від 16.01.2026 представник відповідача надав відповідачу наступні послуги:
1) Складання та подача документів в межах провадження в суді 1-ї інстанції:
- "Аналіз чинного законодавства, щодо обґрунтованості поданого клопотання про забезпечення позову. Підготовка заперечень на клопотання про забезпечення позову, подача до суду.", вартість послуги складає 10 000,00 грн;
- "Аналіз поданого позову, Складання правової позиції по справі, Підготовка та подача Відзиву на позов, складання та подача додаткових доказів до справи, клопотання від 17.12.2025.", вартість послуги складає 30 000,00 грн;
2) Участь у судових засіданнях у Господарському суді Харківської області справа №922/4047/25:
- Адвокат приймав участь в проведенні засідання 17.12.2025, вартість послуги складає 5 000,00 грн;
- Адвокат приймав участь в проведенні засідання 14.01.2026, вартість послуги складає 5 000,00 грн.
Так, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.
Суд наголошує, що згідно вимог ч.3 ст.126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд констатує, що в наданому представником відповідача Акті не визначено кількість затрачених годин на кожну послугу.
Разом з цим суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, згідно якої подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Однак суд за таких обставин не може надати обґрунтовану оцінку співмірності витрат на оплату послуг адвоката із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
Водночас суд зазначає, що така послуга як "Аналіз чинного законодавства, щодо обґрунтованості поданого клопотання про забезпечення позову. Підготовка заперечень на клопотання про забезпечення позову, подача до суду." не є обов`язковою і необхідною, оскільки нормами чинного Господарського процесуального кодексу не передбачено подання відповідачем заперечень на клопотання про забезпечення позову. Більш того, таке заперечення представником відповідача було подано до суду 18.11.2025, тоді як заяву позивача про забезпечення позову судом було розглянуто 17.11.2025.
В свою чергу вартість послуги "Аналіз поданого позову, Складання правової позиції по справі, Підготовка та подача Відзиву на позов, складання та подача додаткових доказів до справи, клопотання від 17.12.2025 року." в сумі 30 000,00 грн є значно завищеною з огляду на те, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, Закону України "Про кооперацію". Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Водночас, подібний спір вже було розглянуто судом у справі №922/3108/24, де інтереси відповідача-1 - Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж" також представляв адвокат Дерев`янченко Ярослав Юрійович.
Більш того, як зазначив сам представник відповідача у відзиві на позовну заяву (вх.№28449 від 08.12.2025) у цій справі, Господарським судом Харківської області, а в подальшому і Східним апеляційним господарським судом справа №922/3108/24 були розглянуті за аналогічним за змістом та доказами позовні вимоги колишнього голови кооперативу ОСОБА_2 та голови з реорганізації Шевченко А.О. до СГК «Екіпаж». Свої позовні вимоги позивач обґрунтує порушеннями при проведенні зазначених позачергових зборів Споживчого гаражного кооперативу «Екіпаж» порядку скликання та проведення таких зборів, передбаченого вимогами законодавства України та положень Статуту Споживчого гаражного кооперативу «Екіпаж», участю у прийнятті рішення, яке віднесено до компетенції Загальних зборів членів кооперативу, осіб, які на момент проведення зборів не мали Статусу члена кооперативу, а також тією обставиною, що в результаті вчинення таких реєстраційних дій Кооператив очолили особи, які не є членами цього кооперативу та не є власниками гаражів у цьому кооперативу, що суперечить вимогам Статуту кооперативу. Усі ці обставини було досліджено під час розгляду справи №922/3108/25.
Водночас, зміст клопотання від 17.12.2025 про долучення доказів викладено на 2-х аркушах.
Відтак, в даному випадку така послуга як "Аналіз поданого позову, Складання правової позиції по справі, Підготовка та подача Відзиву на позов, складання та подача додаткових доказів до справи, клопотання від 17.12.2025." в їх сукупності не вимагали від адвоката істотних витрат часу та професійних здібностей.
В свою чергу, підготовче засідання 17.12.2025 тривало 35 хвилин, а судове засідання 14.01.2026 тривало 27 хвилин. 
З огляду на зазначене, представником позивача не затрачено значно багато часу на вищевказані судові засідання, а відтак ціна зазначених послуг у сумі 5 000,00 грн. за одне судове засідання не повною мірою відповідає затраченому адвокатом часу на такі засідання і є надмірною.
Також, як зазначив позивач, останній є самотньою людиною похилого віку, інвалідом другої групи, особою яка, згідно довідок, які надавались позивачем суду до заяви про проведення розгляду справи без участі позивача, є такою особою, що потребує стороннього догляду та піклування в силу віку та стану здоров`я.
Наявність інвалідності у позивача підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Суд наголошує, що суд зобов`язаний дотримуватися принципів справедливості та пропорційності при розподілі витрат. Інваліди 2 груп звільнені від сплати судового збору, проте це не звільняє їх автоматично від обов`язку відшкодувати витрати на адвоката іншої сторони у разі відмови в задоволенні позову.
Водночас, хоча інвалідність 2 групи сама по собі не визначена в Господарському процесуальному кодексі України як підстава для зменшення витрат на правничу допомогу адвоката іншої сторони, вона є важливим доказом складного майнового стану особи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

У частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.
Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, зокрема, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 15 та 2 ГПК України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
У контексті наведеного вище, суд наголошує на тому, що подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає за доцільне додатково звернутися до практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.
Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). При цьому ЄСПЛ у зазначеній вище справі, присудивши 2550 євро компенсації, які й просив скаржник, не знайшов підстав для їх зменшення.
Водночас, у рішенні ж від 22.09.2022 у справі "Генеральний будівельний менеджмент проти України" Європейський суд з прав людини у п. 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.
З огляду на зазначене, стягнення повної вартості послуг, визначених у Акті приймання-передачі виконаних послуг №3 від 16.01.2026, у загальній сумі 50 000,00 грн., не узгоджується з критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру і пропорційності, так як ці витрати не мають характеру необхідних та не обґрунтовують обсягу фактичних дій представника відповідача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату. Тобто не є розумно обґрунтованим і, відповідно, такі витрати не можуть бути відшкодовані тільки лише через те, що вони дійсно понесені відповідачем (справедлива сатисфакція).
За таких обставин, враховуючи те, що суд у задоволенні позову відмовив, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, беручи до уваги клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правової допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, а також його (позивача) скрутний матеріальний стан з огляду на наявність інвалідності 2 групи, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у сумі 7 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 237, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

Заяву представника Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж" Дерев`янченка Я.Ю. (вх.№1500 від 20.01.2026) про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Споживчого гаражного кооперативу "Екіпаж" (61075, м. Харків, вул. Довженка, 28-а; код ЄДРПОУ: 22633941) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) 00 грн.

В іншій частині - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення складено та підписано 12.02.2026. 

Суддя 	 	Т.О. Пономаренко