Справа № 712/15471/25
Провадження №2/712/1042/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі – Чумак Д.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:
Черкаська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що Черкаська міська рада є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7110136700:03:026:0002 площею 0,9456 га за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з інформаційної довідки з ДРРП №442155931 від 04.09.2025 відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2017, номер 1334, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., набув право власності на частину нежитлових приміщень торгового центру, а саме приміщення торгової секції третього підземного поверху №67, A-2, 1пд, 2 пд, 3пд, площею 90,5 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1 .
16.08.2023 року на підставі договору договору купівлі-продажу приміщення торговельного центру, номер 1283, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., Відповідач відчужив вищевказане нерухоме майно, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 17.01.2024 №HB-0000094182024, вбачається, що земельна ділянка площею 0,9456 га, кадастровий номер: 7110136700:03:026:0002, зареєстрована 04.02.2014. 
3 моменту набуття права власності на вищевказане Нерухоме майно та до моменту його відчуження, Відповідач не оформив правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою під вказаним нерухомим майном відповідно до його частки у праві власності.
Відповідно до відомостей, які містяться у довідці КП "ЧООБТІ" від 29.05.2024 №343, загальна площа всіх приміщень торгового центру літ. А-2, 1 пд, 2 пд, 3 пд становить 24652,6 кв.м. 
Згідно інформаційної довідки з ДРРП №411510059 від 05.02.2025 за адресою АДРЕСА_1 також розміщено приміщення торгового центру літ. А'-2 площею 2546,7 кв.м.
3 огляду на вищезазначене, загальна площа нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 27 199,3 кв.м. (24652,6+2546,7).
Згідно розрахунку частки та площі для нарахування плати за земельну ділянку по АДРЕСА_1 для відповідача ОСОБА_1 , частка землекористування (площа для нарахування плати за землю) в залежності від площі нежитлових приміщень, що перебувають у власності відповідача (90,5 кв.м.) – 31 кв.м. 
Відповідно до повідомлення Держгеокадастру від 13.01.2025 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік вбачається, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2017-2020 рр. була сталою і застосовувалася із значенням 1.0, за 2021 рр. становить для земель несільськогосподарського призначення- 1,1, за 2022 рік - 1,15, за 2023 - 1,051, за 2024-1.12.
Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.01.2021, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7110136700:03:026:0002 площею 9456,0 кв.м. у 2021 році становить 6 507 713.76 грн., при цьому розмір НГО 1 кв.м. становить 688,21 грн, а розмір НГО у 2021 році відповідно до площі для нарахування плати 31 кв.м. становить 21 334,51 грн. (688,21*31).
З врахуванням коефіцієнтів індексації, що зазначені вище, нормативно-грошова оцінка за 2017-2020 р відповідно до площі для нарахування плати у ці роки (31 кв.м.) становить також 21 334,51 грн., за 2022 - 23 467,96 грн (21 334,51*1,1), а за 2023 - 26 988,16 грн (23 467,96*1,15).
Згідно витягу з ДЗК земельна ділянка загальною площею 0,9456 га, кадастровий номер: 7110136700:03:026:0002, зареєстрована з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що на час внесення відомостей відповідало КВЦПЗ - 03.15.
Рішенням Черкаської міської ради №2-1312 від 25.06.2015 затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 9 Положення наявна таблиця, з пункту 4 якої вбачається, що за земельні ділянки яким КВЦПЗ присвоєно 03.15 ставка орендної плати за користування такими земельними ділянками становить 3% від їх нормативно-грошової оцінки.
Рішеннями Черкаської міської ради №2-2219 від 27.06.2017 та №2-4690 від 27.06.2019 затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 8 Положень наявна таблиця, з пункту 7 яких вбачається, що за земельні ділянки яким КВЦПЗ присвоєно 03.15 ставка орендної плати за користування такими земельними ділянками становить 9% від їх нормативно-грошової оцінки.
Згідно розрахунку, за час фактичного користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 20.06.2017 (набуття права власності) по 15.08.2023 (дата відчуження), розмір заборгованості відповідача становить 11 645,07 грн. 
За таких обставин, у зв?язку з фактичним користуванням відповідачем земельною ділянкою та ухиленням від сплати безпідставно збереженої за рахунок Черкаської міської ради орендної плати, порушенням прав територіальної громади м. Черкас через ненадходження грошових коштів до місцевого бюджету, просили стягнути з відповідача безпідставно утримувані грошові кошти за таке фактичне користування земельною ділянкою в розмірі 11 645,07 грн.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2025 року відкрито спрощене провадження в справі та призначено судове засідання.
Представник відповідача – адвокат Кожина Т.В. скерувала до суду відзив на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач у позовній заяві не зазначив, з якого саме моменту йому стало відомо про те, що відповідач нібито користувався земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, і не надав жодних доказів того, що таке користування завдало реальних збитків або що саме в певний момент було порушено його право. Позивач у своїй заяві намагається штучно розширити період, посилаючись на норми щодо зупинення перебігу позовної давності у період карантину та воєнного стану. Однак з 14 травня 2025 року Верховна Рада України ухвалила Закон №11315, яким п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України виключено, і таким чином припинено можливість продовження або зупинення позовної давності у зв`язку з воєнним станом. Верховний Суд у постанові від 11.10.2025 у справі №520/1810/23 зазначив: «Саме по собі посилання на введення воєнного стану не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без вказання конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду». Позивач — Черкаська міська рада — у своєму позові не наводить жодних об`єктивних причин, які б могли свідчити про наявність поважних перешкод для своєчасного звернення до суду. Черкаська міська рада не зазначає, що її доступ до підсистеми «Електронний суд» був у будь-який спосіб обмежений, не стверджує про втрату або знищення будь-яких документів, не повідомляє про перебування персоналу чи майна в зоні активних бойових дій, а також не вказує на відсутність зв`язку, інтернету чи технічної можливості подати позов у встановлений законом строк. Позивачем не обґрунтовано, яким саме чином ОСОБА_1 здійснював фактичне користування земельною ділянкою, оскільки нежитлові приміщення, якими він володів, знаходяться в середині будівлі торгового центру, а не є окремою спорудою, що безпосередньо займає частину земельної ділянки. Сама по собі наявність у власності приміщення в багатофункціональному комплексі не означає автоматичного користування земельною ділянкою, оскільки користувачем земельної ділянки є власник будівлі в цілому, або юридична особа — балансоутримувач. Об`єкт, яким володів Відповідач — це окрема торгова секція всередині торгового центру, яка не має окремого входу з вулиці, не має власних фундаментів та не утворює самостійного об`єкта нерухомості на землі. Це внутрішні приміщення будівлі. Право власності на внутрішні приміщення не створює права чи обов`язку користування земельною ділянкою окремо від усієї будівлі, що узгоджується із сталою практикою ВС (справи № 922/3069/20, № 910/13823/21).
У відповіді на відзив від 08.12.2025 року представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, вказував на те, що Верховний Суд вже неодноразово наголошував у постановах від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 28.02.2020 у справі № 913/169/18 та ін., що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. Посилання представника відповідача на те, що у період 02.04.2017 по 30.12.2020 не проведена нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки є безпідставними, оскільки показники НГО використовуються згідно рішення Черкаської міської ради №5-656 від 13.05.2010 з 01.01.2011. Нових показників нормативної грошової оцінки земельної ділянки не приймалося. Позовна давність є категорією матеріального права та регулюється нормами Цивільного кодексу України, яким і треба керуватись у питанні строків позовної давності, а не процесуальними нормами, які мають інше правове призначення. Процесуальні строки, своєю чергою, регулюються Цивільним процесуальним кодексом України (ЦПК) і визначають строки вчинення конкретних процесуальних дій. Тобто, позовна давність не є інститутом процесуального права. Оскільки воєнний стан є форс-мажором, законодавець автоматично передбачає зупинення строку позовної давності, щоб особи не втратили можливість захистити свої права після завершення воєнних дій на території України. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено (до 30.06.2023). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020 вирішено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнити, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020 набрав своєї чинності 02.04.2020. Таким чином, станом на 02.04.2020 строк позовної давності за спірними вимогами про стягнення грошових коштів не сплив та був продовжений в силу наведеного вище Закону. Крім того, Законом України №2120-IX від 15.03.2023 Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу було доповнено п. 19, у відповідності до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Аргументи Відповідача щодо відсутності можливості оформлення прав на частину будівлі є неправомірними, оскільки законодавство прямо передбачає пропорційний розподіл права на земельну ділянку між співвласниками нерухомого майна (ч. 4 ст. 120 ЗК України, п. 286.6 ПК України). Верховний Суд у справі №922/1646/20 підтвердив можливість пропорційного розрахунку платежів.
У додаткових поясненнях від 26.12.2025 представник відповідача зазначала, що Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради не є контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України. Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та його територіальні органи. Будь-які виконавчі органи органів місцевого самоврядування, у тому числі департаменти міських рад, до переліку контролюючих органів Податковим кодексом України не віднесені. Крім того, згідно з пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, визначення сум грошових зобов`язань платника податків здійснюється контролюючим органом у випадках та в порядку, передбачених цим Кодексом, а відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України таке визначення оформлюється шляхом направлення платнику податкового повідомлення-рішення. Оскільки Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради не має статусу контролюючого органу, він не наділений повноваженнями щодо визначення податкових зобов`язань, нарахування плати за землю або формування заборгованості зі сплати земельного податку чи орендної плати, а складений ним розрахунок не може вважатися належним та допустимим доказом у розумінні вимог процесуального закону. Жодного податкового повідомлення-рішення у цій справі Позивачем не надано, що свідчить про відсутність належного та законного визначення будь-якого грошового зобов`язання Відповідача. Щодо відсутності рішень Черкаської міської ради про встановлення ставок за відповідні роки Позивач у підтвердження своїх вимог посилається на окремі рішення Черкаської міської ради, однак не надав суду рішень, якими були встановлені ставки плати за землю за 2016, 2018, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки. Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлення місцевих податків і зборів, у тому числі плати за землю, належить виключно до повноважень сільських, селищних та міських рад, які реалізуються шляхом прийняття відповідного рішення. Згідно з підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевого податку або збору підлягає обов`язковому офіційному оприлюдненню та набирає чинності не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Водночас пунктом 12.5 статті 12 Податкового кодексу України прямо передбачено, що у разі якщо відповідне рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевого податку або збору не прийнято, такий податок або збір не справляється. Отже, за відсутності належним чином прийнятого та офіційно оприлюдненого рішення Черкаської міської ради, застосування ставок плати за землю є протиправним, а нарахування будь-яких сум — таким, що не ґрунтується на вимогах чинного податкового законодавства. Позивач також не надав суду витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити правомірність застосованих Позивачем ставок, а сам розрахунок у цій частині є недоведеним.
Представник позивача – Коломієць Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
Представник відповідача – адвокат Кожина Т.В. заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві, додаткових поясненнях на позовну заяву. 
Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного.
04.02.2014, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 7110136700:03:026:0002 площею 0,9456 га за адресою: АДРЕСА_1 ; категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.
Отже, нерухоме майно відповідача розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 7110136700:03:026:0002, яка перебуває у власності Черкаської міської ради.
Згідно з інформацією Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації", наданою на запит Черкаської міської ради, згідно матеріалів інвентаризаційної справи, площа торгового центру літ. А-2, 1 пд, 2 пд, 3 пд по АДРЕСА_1 , за даними технічної інвентаризації станом на 02.04.2021 становить 24 652,6 кв.м.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, площа приміщення торгового центру А'-2 площею 2546,7 кв.м.
Таким чином, загальна площа майна, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 27 199,93 кв.м (24 652,6 + 2546,7).
Отже, частка площі нерухомого майна відповідача становить 0,00332729 від цілої частини та відповідає 31 кв. м (0,00332729 х 9 456) для земельної ділянки з кадастровим номером 7110136700:03:026:0002.
Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.01.2021, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7110136700:03:026:0002 площею 9456,0 кв.м. у 2021 році становить 6 507 713.76 грн., при цьому розмір НГО 1 кв.м. становить 688,21 грн, а розмір НГО у 2021 році відповідно до площі для нарахування плати 31 кв.м. становить 21 334,51 грн. (688,21*31).
З врахуванням коефіцієнтів індексації, що зазначені вище, нормативно-грошова оцінка за 2017-2020 р відповідно до площі для нарахування плати у ці роки (31 кв.м.) становить також 21 334,51 грн., за 2022 - 23 467,96 грн (21 334,51*1,1), а за 2023 - 26 988,16 грн (23 467,96*1,15).
Згідно витягу з ДЗК земельна ділянка загальною площею 0,9456 га, кадастровий номер: 7110136700:03:026:0002, зареєстрована з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що на час внесення відомостей відповідало КВЦПЗ - 03.15.
Рішенням Черкаської міської ради №2-1312 від 25.06.2015 затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 9 Положення наявна таблиця, з пункту 4 якої вбачається, що за земельні ділянки яким КВЦПЗ присвоєно 03.15 ставка орендної плати за користування такими земельними ділянками становить 3% від їх нормативно-грошової оцінки.
Рішеннями Черкаської міської ради №2-2219 від 27.06.2017 та №2-4690 від 27.06.2019 затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 8 Положень наявна таблиця, з пункту 7 яких вбачається, що за земельні ділянки яким КВЦПЗ присвоєно 03.15 ставка орендної плати за користування такими земельними ділянками становить 9% від їх нормативно-грошової оцінки.
За твердженням позивача, відповідач обов`язок зі сплати за користування земельною ділянкою не виконує, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом про стягнення з відповідача безпідставно утримуваних коштів за користування спірною земельною ділянкою без укладення договору оренди за період з з 20.06.2017 (набуття права власності) по 15.08.2023 (дата відчуження), розмір заборгованості відповідача становить 11 645,07 грн. 
Згідно із статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Відповідно до статті 377 ЦК України, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди) (частина третя статті 415 ЦК України).
Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. 
Відповідно до частини 1 статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно з пунктом в) частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Плата за землю – це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Земельний податок – це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів; орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Судом встановлено, що відповідач не був у спірний період власником та постійним землекористувачами земельної ділянки, а отже не був суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (підпункти 14.1.125, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, пункт 288.5 статті 288 ПК України).
У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (пункт 7.12. постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20).
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років (стаття 18 Закону України «Про оцінку землі»).
За результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (стаття 20 Закону України «Про оцінку землі»).
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки – це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які містяться у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
При цьому, витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу», тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.
При визначенні розміру сум, які підлягають стягненню з відповідача за фактичне користування сформованою земельною ділянкою, на якій розміщене належне йому майно, суд вважає, що наданий позивачем витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформований 15 січня 2021 року, містить достатні відомості про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки. 
Доводи відповідача про те, що Департамент архітектури Черкаської міської ради не є контролюючим органом та не наділений повноваженнями на здійснення розрахунку заборгованості, суд відхиляє з таких підстав.
Предметом спору є стягнення безпідставно збережених коштів відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України у зв`язку з користуванням земельною ділянкою комунальної власності без оформлення договору оренди. Такі правовідносини є цивільно-правовими (кондикційними) і не пов`язані із застосуванням заходів державного контролю чи притягненням до відповідальності.
Розрахунок суми безпідставно збережених коштів, поданий позивачем, є доказом у справі та відображає визначення розміру майнових вимог власника земельної ділянки. Зазначений розрахунок не є владним рішенням або актом індивідуальної дії, не породжує самостійних правових наслідків для відповідача та підлягає оцінці судом разом з іншими доказами відповідно до статті 89 ЦПК України.
Черкаська міська рада є власником спірної земельної ділянки та належним позивачем у справі. Виконавчі органи міської ради, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», здійснюють управління майном територіальної громади та забезпечують реалізацію повноважень у сфері земельних відносин, у тому числі готують матеріали для захисту майнових прав громади.
Таким чином, суд приймає до уваги та погоджується з розрахунком заборгованості за користування земельною ділянкою, виготовленимДепартаменту архітектури Черкаської міської ради, відповідно до якого з відповідача підлягає стягненню плата за користування спірною земельною ділянкою, площею 31,00 кв.м за період з 20 червня 2017 року по 15 серпня 2023 року, виходячи з розрахунку її нормативної грошової оцінки та мінімального розміру орендної плати, яка складає 11 645,07 гривень.
Щодо тверджень представника відповідача про пропуск позовної давності суд вказує наступне. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Надалі, з метою удосконалення норм ГПК України, ЦПК України, КАС України в частині перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), Верховна Рада України ухвалила Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», в якому зокрема зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Отже, у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають відповідні строки, у тому числі передбачені положеннями статті 257 ЦК України. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року.
Законом України від 15 березня 2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Отже, строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні.
Вказаний правовий висновок викладено у постанові ВС від 13.11.2024 (справа №383/1645/23, провадження №61-12645св24).
Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог у цій справі станом на день звернення позивача до суду (листопад 2025 року) не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину, який був введений з 12.03.2020 та продовжувався до 30.06.2023. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності, продовжується на строк дії воєнного стану в Україні.
Отже, позов підлягає до задоволення. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 3028 гривень.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15,16, 22, 82,83, 1212 ЦК України, ст.ст. 12, 79-1, 116, 122, 123, 125, 206 ЗК України, ст.ст. 13, 76 - 81, 83, 89, 95, 280, 281, 263, 352, 354 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Позов Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних грошових коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь міського бюджету м. Черкаси (рахунок №UA608999980314000611000023759, банк: Казначейство України (ЕАП), одержувач платежу: ГУК у Черк.обл./тм. Черкаси, код ЄДРПОУ 37930566, код бюджетної класифікації: 24062200) безпідставно утримувані кошти у розмірі 11 645,07 гривень та судовий збір в розмірі 3028 гривень.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 12.02.2026 року.

Головуючий Т.Є.Троян