Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2387/25
Провадження № 2/348/794/26

20 квітня 2026 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у м. Надвірна Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
інші учасники: представник позивача ОСОБА_3 ,
представник відповідача ОСОБА_4 .
Процесуальні дії у справі.
22.09.2025 ОСОБА_1 подала позов, відповідно до якого просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. В шлюбі у них народились двоє дітей, які проживають разом з позивачем одна з яких на даний час є неповнолітньою. Відповідач перестав надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Позивач не працює. Добровільно врегулювати спір неможливо. Відповідач працює в НГВУ «Надвірнанафтогаз», отримує доходи, а тому має змогу сплачувати аліменти. 
23.09.2025 суд прийняв до розгляду позовну заяву і відкрив провадження у справі постановивши проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
22.12.2025 суд ухвалив заочне рішення.
23.01.2026 відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення від 22.12.2025.
23.02.2026 суд задовольнив заяву відповідача та скасував заочне рішення у даній справі.
11.03.2026 відповідач, інтереси якого представляє ОСОБА_4 , подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що із заявленими позовними вимогами відповідач в частині визначення способу та розміру стягнення аліментів не погоджується, вважає їх безпідставними, необгрутованими, які не відповідають його майновому стану. Позов визнає в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 гривень. Звертає увагу на те, що сімейний стан відповідача змінився, з січня 2026 року відповідач одружився із жінкою, у якої від першого шлюбу є двоє малолітніх дітей. Відповідач є єдиним годувальником сім`ї. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку відповідача є необгрунтованих, оскільки відповідач на даний час має обов`язок утримувати ще трьох осіб.
19.03.2026 представник позивача подала відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач вказує про те, що у нього змінився сімейний стан, на його утриманні перебуває дружина, яка немає будь-яких джерел доходу, а також її неповнолітні діти. Водночас законом не покладено обов`язок на відповідача утримувати дітей, батьком яких він не є. З батька цих дітей на підставі рішення суду здійснюють стягнення аліментів. Наведені обставини не впливають на виконання обов`язку з утримання власних дітей.
12.03.2026 сторона позивача подала заяву про зміну предмета спору, відповідно до якої зазначає, що від шлюбу у сторін крім сина є також і донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є повнотітньою і навчається на 4 курсі Фахового коледжу УКД на денній формі навчання за спеціальністю «Дизайн». Термін закінчення навчального закладу 30.06.2026. Оплату за навчання здійснює позивач. Відповідач з дитиною не спілкується. Матеріально дочці не допомагає. Та не виконує покладених на нього батьківських обов`язків. Тому позовна вимога, яка полягає у стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини, не в повній мірі відновлює порушене право позивача та не в повній мірі захищає інтереси її та дітей. Сторона позивача на підтвердження нових обставин надає додаткові докази та просить стягнути з відповідача в доповнення позовних вимог також і аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до завершення навчання.
20.04.2026 сторона відповідача подала заперечення проти заяви про зміну предмета спору. Зазначають, що заява подана з грубим пропуском встановлених законом процесуальних строків. Процесуальний закон чітко визначає, що право на подання заяви про зміну предмета позову може бути реалізоване до початку першого судового засідання. Позивач повною мірою реалізував своє право на визначення предмета та підстав позову при первісному зверненні до суду та мав об`єктивну можливість внести відповідні зміни до ухвалення заочного рішення. Зазначає, що прийняття заяви про зміну предмета позову на цьому етапі, в обхід процесуальних строків та за відсутності ініційованого питання про їх поновлення, нівелює принцип процесуальної економії, безпідставно розширює процесуальні можливості однієї сторони за рахунок іншої та є прямим порушенням права відповідача на справедливий суд. 
При вирішенні питання щодо можливості зміни предмета позову у даній справі суд враховує таке.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів - предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. 
Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета і підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не повною мірою забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.
Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
З матеріалів справи встановлено, що позивач пред`явила позов з метою захисту інтересів своєї неповнолітньої дитини, яка має право на забезпечення якої порушене. У заяві про зміну предмета позову, позивач доповнює позов новою вимогою, яка не пов`язана з уже існуючою ні предметом, ані підставами і за своїм змістом є фактично новим позовом, що є недопустимим, відповідно до процесуального закону.
Крім цього, слід зазначити, що заперечення сторони відповідача щодо пропуску позивачем процесуального строку подання такої заяви є обгрунтованими. Так, відповідно до ст.49 ЦПК України у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. При цьому підстав для поновлення строку подання такої заяви немає, оскільки це не є необхідним для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася у ході розгляду справи.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що заяву про зміну позовних вимог слід залишити без розгляду, судовий розгляд здійснювати в межах предмета та підстави, викладених у позові, що був пред`явлений 22.09.2025.
Сторона позивача у ході судового засідання 20.04.2026 підтримала позов, просила такий задовольнити.
Відповідач у судове засідання 20.04.2026 не з`явився. Представник відповідача заявив клопотання щодо відкладення судового розгляду, у зв`язку з тим, що відповідач захворів, однак хоче надати суду особисті пояснення.
Сторона позивача щодо цього заперечила, покликалися на те, що відповідач затягує розгляд справи, водночас справа стосується інтересів дитини і таке зловживання правом є неприпустимим.
Суд з цього приводу зазначає таке. Сторона відповідача не подала суду документів, які б підтверджували поважні причини неявки відповідача у судове засідання. Також представник відповідача не зміг навести, які саме пояснення відповідач має надати суду, яке вони мають значення для справи і чому ці пояснення не були викладені у заявах по суті спору, які подавала сторона відповідача у ході судового розгляду. Крім цього, суд зазначає, що після скасування заочного рішення судове засідання було призначене на 27.03.2026, у яке відповідач також не з`явився для того, щоб скористатися своїм право надання особистих пояснень. Повноваження на ведення справи представнику надані без обмеження, а тому з метою забезпечення розгляду справи у розумний строк, суд доходить висновку, що підстави для відкладення судового розгляду відсутні, інтереси відповідача у засідання належно представлені.
Представник відповідача зазначив, що відповідач не має фінансової змоги надавати кошти на утримання сина у розмірі про який просить позивач. Пояснив, що відповідач має сім`ю у якій виховує двох дітей дружини від першого шлюбу. Має змогу сплачувати аліменти виключно у розмірі 4000,00 гривень на місяць.
Суд встановив:
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2024 у справі № 348/216/24.
В сторін є спільні діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.04.2007 серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27.11.2015 серії НОМЕР_2 .
Діти проживають разом із позивачем, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, а також довідкою щодо реєстрації місця проживання дітей (арк. спр. 8, 9). 
Відповідно до копії заяви від 28.05.2025, відповідач відмовився від здійснення утримання з його заробітної плати аліментів на дитину з 28.05.2025.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 відповідач зареєстрував шлюб 07.01.2026 з ОСОБА_7 . Згідно з копіями свідоцтв про народження (арк. спр. 52, 53) ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є неповнолітніми.
Згідно з витягом з реєстру застрахованих осіб (арк. спр. 49-50) ОСОБА_7 з 2016 року до 2024 року отримувала пенсію розмір якої становив від 11750,00 гривень до 48000,00 гривень на рік. А відповідно до відомості (арк. спр. 73) дружина відповідача у 2026 році доходів не отримувала.
Відповідно до копії рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 07.05.2025 у справі №338/426/25 на користь ОСОБА_7 на утримання її дітей присудженого до стягнення аліменти у загальному розмірі 4000,00 гривень на місяць.
ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 . Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування №254/25/5566/В від 08.08.2025 ОСОБА_2 на основі наданої медичної документації згідно постанови 1338 встановлено ІІІ групу інвалідності на 1 рік, дата повторного оцінювання - 01.05.2026.
Оцінка суду.
Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані главою 15 СК України. 
Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з п.1 ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Враховуючи наведене, право вибору способу стягнення аліментів належить позивачу.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
У сторін є спільна неповнолітня дитина. Сторони мають рівні обов`язки з її утримання. У ході судового розгляду встановлено, що до травня 2025 року з заробітку відповідача утримували кошти на дітей. Потім на підставі заяви відповідача сплату аліментів у добровільному порядку припинили. Слід зазначити, що припинення виконання обов`язку з утримання дитини відбулося без об`єктивних причин. Так, інвалідність відповідачу була встановлена рішенням від 08.08.2025, тобто через два місяці після припинення виплат на дитину. Незважаючи на встановлення інвалідності відповідач продовжує працювати, має офіційне місце праці та стабільний дохід.
На даний час відповідач обов`язок щодо утримання дитини не виконує, хоча зобов`язаний брати участь в майновому забезпеченні дитини. 
Сторона відповідача покликається на те, що відповідач повністю утримує нову сім`ю, а тому не може надавати утримання дитині від першого шлюбу у розмірі про який просить позивач. Суд таку позицію оцінює критично. У сім`ї відповідача виховуються двоє дітей (10 років і 6 років). Дружина відповідача при цьому не працює, отримує аліменти на дітей від батька дітей. Водночас у відповідача є визначений законом обов`язок надавати утримання власній дитині, який не може бути поставлений у залежність від волі відповідача. Неповнолітня дитина не має змоги забезпечувати себе самостійно, а має законні очікування на утримання від своїх батьків. Крім цього сторона позивача просить стягувати з відповідача аліменти у мінімальній частці із його заробітку, яка визначена законом.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов пілягає до задоволення з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі про який просить позивач.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, а судовий збір за подання позовної заяви у справі підлягає сплаті у мінімальному розмірі, визначеному законом, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 1211,20 гривень в дохід держави. 
Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд, 
ухвалив:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.09.2025.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути зОСОБА_2 судовий збір у справі у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок в дохід держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області. 
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 24.04.2026. 
Суддя Матолич В.В.