Справа № 951/897/25
Провадження №2/951/83/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року          селище Козова
Козівський районний суд Тернопільської області у складі: 
головуючого судді Лавренюк О.М., 
за участю секретаря судового засідання Горохівської Ю.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.01.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №579298, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 3000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, що визначені умовами кредитного договору. Відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 25505,99 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2999,99 грн, заборгованість за відсотками - 22506,00 грн.
01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 579298 від 25.01.2023.
Відтак позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №579298 від 25.01.2023 у розмірі 25505,99 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Ухвалою судді від 15.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 12.02.2026.
Ухвалою суду від 12.02.2026 відкладено судовий розгляд цивільної справи на 09.03.2026.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання від 02.02.2026, у якому позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути без його участі та не заперечував щодо ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання. Однак поштова кореспонденція з судовою повісткою про виклик в судове засідання, призначене на 12.02.2026, повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній" (а.с. 64, 71-72). Поштова кореспонденція з судовою повісткою про виклик в судове засідання, призначене на 09.03.2026, повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній" (а.с. 75, 78-79). 
При цьому суд враховує, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
Питання належного повідомлення учасників справи неодноразового досліджувалося Верховним Судом, згідно з висновками якого у разі якщо «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки (пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, постанови Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19, від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц, від 31.08.2022 у справі № 760/17314/17).
Водночас виклик відповідача у судове засідання, призначене на 09.03.2026, здійснювався також у порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 77). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Ураховуючи наведене, відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Разом з тим відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань не подавав.
Відтак ухвалою суду від 09.03.2026 визначено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у цивільній справі.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.01.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір №579298 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (далі Договір), який відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н808, який був надісланий на його номер мобільного телефону (а.с. 7-17, 20).
За умовами Договору товариство надає відповідачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (пункт 1.2 Договору).
Сума кредиту: 3000 гривень. Строк кредиту: 280 днів. Періодичність зі сплати процентів: кожні 20 днів. Детальні дати повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору (пункти 1.3, 1.4 Договору).
Тип процентної ставки: фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти. Стандартна процента ставка становить 2,2% за день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у пункті 1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,01% в день (підпункти 1.5.1, 1.5.2 пункту 1.5 Договору).
Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 . Дата надання кредиту: 25.01.2023 або 26.01.2023 (пункти 2.1, 2.2 Договору).
Проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (пункт 3.1 Договору).
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена до відповідача у паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н808 (а.с. 18-19).
Графіком платежів за договором №579298 доведено до відома ОСОБА_1 графік погашення заборгованості, інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (а.с. 17).
На підтвердження виконання ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором позивачем надано повідомлення про успішне перерахування коштів за кредитним договором №579298 від 25.01.2023 у розмірі 3000,00 грн на картку № НОМЕР_2 (а.с. 21).
Також відповідно до інформації, наданої Акціонерним товариством «Універсал Банк» 21.01.2026 на виконання ухвали судді від 15.01.2026, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , транзакція, здійснена 25.01.2023 на вказану платіжну картку була успішною (а.с. 66).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №579298 від 25.01.2023 станом на 01.02.2024 заборгованість ОСОБА_1 за цим договором складала 25505,99 грн, з яких: 2999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22506,00 грн - заборгованість за процентами (а.с. 22-28).
01.02.2024 ТОВ «Селфі кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) уклали договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників у Реєстрі боржників (а.с. 29-33). 
Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 договору факторингу, сторони домовилися, що фінансування (ціна договору) складає 2528538,65 грн, що сплачується протягом двох робочих днів з дня підписання договору.
Актом приймання-передачі реєстру боржників від 01.02.2024 до договору факторингу від 01.02.2024 №01022024-1 підтверджується, що ТОВ «Селфі кредит» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло реєстр боржників від 01.02.2024 у кількості боржників 11550, загальна сума заборгованості 180521381,22 грн (а.с. 34 зворот).
Згідно з Витягом з реєстру боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 ТОВ «Селфі кредит» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №579298 від 25.01.2023 у розмірі 25505,99 грн (а.с. 34).
Відповідно до платіжної інструкції №74877 від 01.02.2024 на виконання умов договору факторингу №01022024-1 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Селфі Кредит» 2528538,65 грн (а.с. 35).
14.11.2025 за вих.№23366935 на адресу ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направлено досудову вимогу, якою відповідача повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі укладеного договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 та про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором №579298 від 25.01.2023 у розмірі 25505,99 грн (а.с. 36).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частиною другою статті 1056-1 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1055 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частина перша статті 207 ЦК України).
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до абзацом 1 частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з правилами частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
У силу положень частини третьої статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н808 25.01.2023 підписав Договір №579298, Додаток №1 до Договору, Паспорт споживчого кредиту до Договору.
З кредитного договору №579298 від 25.01.2023, укладеного між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 вбачається, що відповідно до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про належне укладення кредитного договору шляхом використання електронних підписів сторін.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).
З огляду на викладене, суд вважає, що позивач підтвердив своє право вимоги за договором №579298 від 25.01.2023 відповідно до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
Відповідно до правил частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).
У силу частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Селфі кредит», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», свої зобов`язання за договором №579298 від 25.01.2023 виконав у повному обсязі.
Разом з тим відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому договором №579298 від 25.01.2023, не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно з доданим до позовної заяви розрахунком становить 25505,99 грн, з яких: 2999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22506,00 грн - заборгованість за процентами.
Позовні вимоги про стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 2999,99 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 22506,00 грн, суд зазначає наступне.
Зі змісту кредитного договору №579298 від 25.01.2023 вбачається, що сторони погодили строк дії кредиту протягом 280 днів та нарахування процентів на залишок суми кредиту протягом вказаного строку (пункт 1. 4 Договору).
Тобто проценти на залишок суми кредиту позивачем повинні були нараховуватися протягом 280 днів, починаючи з 25.01.2023 до 31.10.2023. Водночас позивачем відповідно до розрахунку заборгованості проценти були нараховані до 20.01.2024, тобто понад 280 днів.
Згідно з розрахунком заборгованості за Договором №579298 від 25.01.2023 заборгованість ОСОБА_1 за відсотками за період з 25.01.2023 по 20.01.2024 становить 22506,00 грн. При цьому заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 25.01.2023 по 31.10.2023, тобто в межах строку кредитування, становить 17160,00 грн.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Оскільки кредитний договір №579298 від 25.01.2023 укладено на 280 днів, строк дії договору закінчився 31.10.2023, відтак нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору є безпідставним.
Отже, судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору розмір заборгованості за процентами, що підлягає стягненню з відповідача, становить 17160,00 грн.
Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №579298 від 25.01.2023 перед позивачем становить 20159,99 грн, з яких: 2999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17160,00 грн - заборгованість за процентами.
Таким чином, суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №579298 від 25.01.2023 у розмірі 20159,99 грн.
За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на суму, що становить 79,04% заявлених позовних вимог), в силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1914,66 грн (2422,40/100х79,04%).
Що стосується вимог про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина друга статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, представник позивача - адвокат Усенко М.І. просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 8000,00 грн витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат адвокатом Усенком М.І. до позовної заяви було надано:
- договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с. 38);
- акт №1079 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.12.2025, відповідно до якого Адвокатським об`єднанням «Апологет» надано ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийнято послуги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 щодо боржника ОСОБА_1 , сума наданих послуг складає 8000,00 грн (а.с. 39);
- детальний опис наданих послуг до акту №1079 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с. 39 зворот);
- ордер на надання правничої допомоги від 02.07.2025, яким підтверджуються повноваження адвоката Усенка М.І. на представництво інтересів ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судах загальної юрисдикції (а.с. 40);
Слід зауважити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною шостою цієї ж статті ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а, від 05.08.2020 у справі № 640/15803/19, від 09.05.2023 у справі № 340/9009/21, від 08.11.2023 у справі № 160/17970/21, від 16.05.2024 у справі № 320/4539/21, Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 9901/459/21.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, будь-яких заперечень щодо розумності та співмірності розміру судових витрат суду не надав.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на суму, що становить 79,04% заявлених позовних вимог), слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 6323,20 грн (8000/100%х79,04%).
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 287, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором №579298 від 25.01.2023 у розмірі 20159,99 грн (двадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять гривень 99 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1914,66 грн (одна тисяча дев`ятсот чотирнадцять гривень 66 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 6323,20 грн (шість тисяч триста двадцять три гривні 20 копійок) витрат на професійну правничу допомогу. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Козівським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ: 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 09.03.2026.

Головуючий суддя О.М. Лавренюк