ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3026/25  Номер провадження 33/814/451/26	Головуючий у 1-й інстанції Дністрян О. М.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою представника ОСОБА_1 - захисника Керімова Аліка Заміровича на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 січня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 січня 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 24 липня 2025 року о 21:05 год. в с. Савинці Миргородського району по вул. Миру, 42, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, за допомогою алкотестеру Драгер 6810, під безперервну відеофіксацію, тест №1574, результат огляду 0,62%, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Керімов А.З. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.
Зокрема посилається на безпідставність зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля, епізодичність долучених до справи відеозаписів, з яких неможливо встановити всі обставини та повний перебіг події.
Вказані обставини на думку захисника є підставою для скасування постанови суду.
Окрім того в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, поважність пропуску якого обґрунтовується тим, що копія оскаржуваного судового рішення від 28.01. була отримана захисником на електронну пошту 30.01., після чого, 09.02. через систему «Електронний суд» була подана апеляційна скарга.
Клопотання про поновлення строк на апеляційне оскарження не потребує окремого вирішення, оскільки процесуальний строк фактично непропущений, враховуючи, що останній день для подачі апеляційної скарги випадав на вихідний день - 07.02.2026, тоді як скарга подана в перший робочий день – 09.02.2026 через систему «Електронний суд».

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення. 
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами є:
протокол серії ЕПР 1 №401953 складений 24.07.2025 про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння,
роздруківка з алкотестеру Драгер 6810 з зазначенням проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з результатом 0,62%, станом на 21:12 год. 24.07.2025, 
акт огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо результатів огляду з показником 0,62%,
відеозапис з відеореєстратора та бодікамери працівника поліції.
Зазначені докази в своїй сукупності містять дані про подію правопорушення та не були спростовані під час розгляду апеляційної скарги. 
Так, за нормативним визначенням ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля вбачається рух мікроавтобусу Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 вулицями населеного пункту в зустрічному напрямку, після чого керований працівниками поліції автомобіль розвертається та продовжує свій рух за вказаним мікроавтобусом. 
Після зупинки останнього, поліцейський повідомляє водію «Ми вас зупиняли», на що отримує відповідь «Ми за молоком приїхали», а на питання поліцейського «І що, не тікали?», ОСОБА_1 відповідає «Та ніхто не тікав».
Під час спілкування поліцейський повідомляє про виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, у зв`язку з чим пропонує водію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погоджується, при цьому водій постійно повторює «Давайте вирішимо, нормально, без оцього». 
Після продуття газоаналізатора о 21:11 год. результат виявився позитивним 0,62%, що стало підставою для складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, при цьому водію працівниками поліції були роз`яснені його права.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставність зупинки керованого ОСОБА_1 транспортним засобом не може розглядатись як обставина, яка виключає його вину в скоєнні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та не є безумовною підставою для застосування правового принципу щодо «отруйності плодів отруйного дерева». 
При цьому жодних заперечень чи незгоди з фактом безпідставної, на його думку, зупинки, водій працівникам поліції не висловлював. 
Крім того, працівник поліції на початку спілкування повідомив водію «Ми вас зупиняли».
В даному випадку, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити що саме по собі твердження про безпідставність зупинки транспортного засобу не може розглядатись як достатня та самостійно підстава для закриття провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП в силу п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Доводи апелянта щодо недотримання працівниками полії принципу безперервності відеофіксації події, а саме щодо не повної відеофіксації та перервами у здійснених записах не заслуговують на увагу, оскільки весь перебіг події зафіксовано як на відеореєстратор, де зафіксовано рух авто, так і на службову бодікамеру від почату спілкування з водієм до складання протоколу про адмінправопорушення. 
Задокументований працівниками поліції увесь перебіг подій на службову відеокамеру в силу технічних особливостей розділений на 6 окремих файлів, де час закінчення одного файлу співпадає по часу з початком іншого, що в свою чергу свідчить про безперервність відеозйомки.
Таким чином, під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. 
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 захисника Керімова Аліка Заміровича залишити без задоволення.
Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя      О.І. Обідіна