УКРАЇНА
 
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
 
__________________________________________________
 
Справа №  490/4887/25 
Провадження № 1-кп/490/656/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1 

при секретарі ОСОБА_2 

за участі прокурора ОСОБА_3 

обвинуваченої ОСОБА_4 
її захисника ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Козирка Миколаївської області, є українкою, громадянином України, здобула середню спеціальну освіту, не є заміжнею, неповнолітніх дітей не має, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняла злочинів та не судилась
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 302, частиною 2 статті 303, частиною 1 статті 317 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

І……Протягом періоду, не меншого, як з травня по листопада 2024 року  ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими особами, матеріали відносно яких є виділеними в інші провадження, утримувала місце для розпусти (зайняття проституцією) – квартиру АДРЕСА_2 – з метою отримання винагороди.

ІІ……В листопаді 2024 року в зв`язку з надходженням скарг сусідів  ОСОБА_4  та особи, з якими вона була у попередній змові, припинили використовувати вказану квартиру, одразу після чого почали утримувати інше місце для розпусти (зайняття проституцією) – квартиру АДРЕСА_3 – з метою отримання винагороди.
Утримуючи цю квартиру,  ОСОБА_4 :
-підшукувала осіб для вчинення розпусних дій; 
-виконуючи функції «адміністратора», забезпечувала заняття проституцією іншими особами;
-04 січня 2024 року надала цю квартиру ОСОБА_8 для безперешкодного вживання психотропних речовин.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати:
-за частиною 2 статті 302 Кримінального Кодексу України – як створення, утримання місця розпусти та звідництво, вчинені з метою наживи;
-за частиною 2 статті 303 Кримінального Кодексу України – як сутенерство, вчинене щодо кількох осіб;
-за частиною 1 статті 317 Кримінального Кодексу України – як організація місця для незаконного вживання психотропних речовин.

Відомості про укладену угоду.

1. Під час досудового розслідування – 18 червня 2025 року - між обвинуваченою та прокурором була укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до умов укладеної угоди:
?обвинувачена беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних вище обставин;
?дії обвинуваченої кваліфікуються:
-за частиною 2 статті 302 Кримінального Кодексу України;
-за частиною 2 статті 303 Кримінального Кодексу України;
-за частиною 1 статті 317 Кримінального Кодексу України.
?за вчинення цих дій обвинуваченій призначається покарання у вигляді позбавлення волі строком на 05 років;
?сторонами також узгоджено, що обвинувачену на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням.

2. Під час судового засідання 02 березня 2026 року сторони угоди уточнили її умови, зазначивши, що умови укладеної ними угоди передбачають таке:
?обвинувачена беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних вище обставин;
?дії обвинуваченої кваліфікуються:
-за частиною 2 статті 302 Кримінального Кодексу України;
-за частиною 2 статті 303 Кримінального Кодексу України;
-за частиною 1 статті 317 Кримінального Кодексу України.
?за вчинення цих дій обвинуваченій призначається покарання:
-за частиною 2 статті 302 Кримінального Кодексу України – у вигляді позбавлення волі строком на 01 рік;
-за частиною 2 статті 303 Кримінального Кодексу України – у вигляді позбавлення волі строком на 05 років;
-за частиною 1 статті 317 Кримінального Кодексу України – у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки.
На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим обвинуваченій остаточно призначається покарання у вигляді позбавлення волі строком на 05 років.
?сторонами також узгоджено, що обвинувачену на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням.
Ці зміни відображені у журналі судового засідання та погоджені сторонами у суді.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону.

А……На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачена усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним

Так, судом обвинуваченій докладно роз`яснені сутність висунутого їй обвинувачення, реальна можливість розгляду справи у загальному порядку з метою її /обвинуваченої/ реабілітації а права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - її право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а також - наслідки укладання угоди.
При цьому обвинувачена на затвердженні угоди наполягала.

Б……Вирішуючи питання про відповідність наданої угоди вимогам кримінального процесуального закону, суд враховує таке.

1. Законодавство допускає укладання угод у справах цієї категорії.

2. Основні умови цієї угоди були викладені сторонами у відповідному письмовому документі, що був поданим на розгляд суду у передбаченому законом порядку.
Зміни ж, що були внесені сторонами у вказаний вище спосіб під час судового засідання, не є суттєвими.
Відповідно до настанов, що містяться у пункті 12 Постанови № 13 від 11 грудня 2015 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» така форма укладення угоди є належною.

3. Матеріали справи не містять відомостей про те, що надана суду угода суперечать інтересам сторін або інших осіб.

4. Описана вище позиція обвинуваченої унеможливлює отримання відомостей на спростування факту вчинення нею кримінального правопорушення.
Отже, підстави вважати, що надана суду угода була укладеною за відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, є відсутніми.

Отже, підстави вважати, що надана суду угода суперечить вимогам кримінального процесуального закону, є відсутніми.

В……Вирішуючи питання про відповідність наданої угоди вимогам кримінального закону, суд враховує таке.

1. Стверджуванні прокурором та визнані ОСОБА_4 дії містять елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого:
-частиною 2 статті 302 Кримінального Кодексу України;
-частиною 2 статті 303 Кримінального Кодексу України;
-частини 1 статті 317 Кримінального Кодексу України.

2. Запропоновані сторонами види та розмір покарання, що має бути призначеним ОСОБА_4 за вчинення кожного з вказаних злочинів, відповідають санкціям відповідних статей відповідних частин Кримінального Кодексу України.

3. Запропонований сторонами спосіб визначення остаточного покарання, що має бути застосованим до ОСОБА_4 , відповідає приписам статті 70 Кримінального Кодексу України.

Отже, підстави вважати, що надана суду угода суперечить вимогам кримінального закону, є відсутніми.

Отже, заявлена угода підлягає затвердженню судом.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Дії ОСОБА_4 є викладеними у погодженій сторонами угоді, яка, як доведено вище, підлягає затвердженню судом.
Таким чином, вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Мотиви призначення покарання.

Як зазначалось вище, під час укладання угоди сторонами погоджене покарання, яке має бути призначеним ОСОБА_4 як – за вчинення кожного злочину, так й – за сукупністю злочинв; укладена сторонами угода підлягає затвердженню судом.
Відповідно до частини 5 статті 65 Кримінального Кодексу України за таких обставин суд має призначити покарання, затверджене сторонами угоди.

Порядок застосування покарання.

І……Як зазначалось вище, сторони узгодили, що обвинувачену слід звільнити від відбуття покарання з випробуванням.

ІІ……Вирішуючи питання про те, чи відповідає угода в цій частині приписам законодавства, суд виходе з такого.

1. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 12 Постанови № 13 від 11 грудня 2015 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:
"Суд також має враховувати, що чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч. 1 ст. 75 КК, не є обов`язковим. У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення … за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді … позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні.
/частина 4/

2. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 761/13021/19 зробив обов`язковий для врахування висновок про застосування норм права, відповідно до якого 
"Перевірка достовірності обставин, які згідно ст. 470 КПК підлягають врахуванню при укладенні угоди про визнання винуватості, є обов`язком прокурора. При цьому, зважаючи на визначені законом наслідки невиконання угоди (процесуального характеру, передбачені ст. 476 КПК, або за наявності для того підстав - ініціювання прокурором кримінального провадження за ст. 389-1 КК) на суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов`язки щодо перевірки можливості її затвердження ніж ті, які прямо передбачені у ст. 474 КПК".

3. Стаття 470 Кримінального Процесуального Кодексу України ж передбачає, що
Прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:
1)ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;
2)характер і тяжкість обвинувачення (підозри);
3)наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;
4)наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

ІІІ……З огляду на ці приписи законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає, що:
-сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 
-сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням;
-стороною угоди є прокурор; підстави вважати, що під час укладання угоди вимоги статті 470 Кримінального Процесуального Кодексу України не були дотриманими, є відсутніми.

З огляду на це, звільнення ОСОБА_4 від узгодженого сторонами покарання відповідає вимогам частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України суперечить.

Отже, обвинувачену слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Встановлення тривалості іспитового строку та обсягу додаткових обов`язків, що мають бути покладеними на обвинуваченого в зв`язку із звільненням від покарання.

Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку, що має бути встановленим відносно обвинуваченої, суд виходе з приписів частини 4 статті 75 Кримінального Кодексу України та враховує відомості про вчинений обвинуваченою злочин, тривалість призначеного їй строку покарання та відомості про особу обвинуваченої.
З огляду на таке суд враховує наступне.

1. В цьому випадку обвинуваченою вчинені два нетяжких злочини (передбачені частиною 2 статті 302, частиною 1 статті 317 Кримінального Кодексу України) та тяжкий злочин, передбачений частиною 2 статті 303 Кримінального Кодексу України.

2. Суд також враховує, що обвинувачена у вчиненому розкаялась.

3. Враховує суд й те, що досліджені судом матеріали дають підстави для висновку про те, що позиція ОСОБА_4 у доведенні її винуватості є вирішальною.
Більше того, досліджені судом матеріали містять стійкі ознаки того, що у разі, якщо б обвинувачена пристала на іншу позицію, доведення її винуватості у сверджуваних злочинах ускладнилось би такою мірою, що наряд було б можливим.

З огляду на таке суд вважає, що обвинуваченому слід призначити іспитовий строк мінімальної передбаченої законом тривалості - тривалістю в один рік.

2. Відповідно до приписів частини 1 статті 76 Кримінального Кодексу України на обвинувачену слід покласти обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Питання про речові докази та заходи забезпечення кримінального провадження слід вирішити під час завершення кримінальних проваджень стосовно усіх співучасників злочину.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 червня 2025 року між обвинуваченою ОСОБА_9 та прокурором.

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:
-частиною 2 статті 302 Кримінального Кодексу України;
-частиною 2 статті 303 Кримінального Кодексу України;
-частиною 1 статті 317 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_11 покарання:
-за частиною 2 статті 302 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 01 рік;
-за частиною 2 статті 303 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 05 років;
-за частиною 2 статті 302 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки.
На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю цих злочинів остаточно призначити  ОСОБА_11 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 05 /п`ять/ років.

На підставі частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, зокрема:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ       = ОСОБА_12 =

02.03.2026