Провадження № 3/742/161/26 
Єдиний унікальний № 742/406/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого - судді Ільченко О.І., за участю секретаря судового засідання Голушко Н.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП,
установив:

Поліцейським ВРПП Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області Пироцьким Д.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №565125 від 12 січня 2026 року у відношенні ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 12.01.2026 о 18:32 у с. Густиня по вул. Ярмаркова, 144, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та увімкненого звукового сигналу, чим порушив п. 2.4 ПДР., за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Крім того, поліцейським ВРПП Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області Пироцьким Д.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №565137 від 12 січня 2026 року у відношенні ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та відповідні «акт огляду на місці» без підпису Ляховець та «направлення на медогляд» аналогічно без підпису Ляховець, з яких вбачається, що 12 січня 2026 року близько 18 год. 32 хв. ОСОБА_1 у с. Густиня по вул. Ярмаркова, 144, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками стану алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів), від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме на місці зупинки транспортного засобу та пройти медичний огляд, відмовився на нагрудну бодікамеру поліцейського, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Біла Т.О. заперечила вину ОСОБА_1 в порушенні ПДР, виклавши свої заперечення в письмовому клопотанні про об`єднання справ та закриття провадження у справі, вказавши, що того дня ОСОБА_1 не міг ввечері завести свій транспортний засіб без сторонньої допомоги, тому рухався із ввімкненою аварійною сигналізацією і вже біля дому побачив, як позаду нього рухався автомобіль поліції із ввімкненим проблисковими маячками. Ці події відбувалися біля будинку ОСОБА_1 , тому, щоб зайвий раз не глушити, та потім не буксирувати авто, він припаркував його у дворі, таким чином виконавши вимогу поліції про зупинку транспортного засобу, проте, працівники поліції не правильно оцінили обстановку, не з`ясували всі обставини події, підбігли, без попереджень та будь-яких пояснень застосували фізичну силу до ОСОБА_1 , витягли його із салону автомобіля, поклали на землю, заломили руки позаду та одягли кайданки. Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння оголошена поліцейським, коли ОСОБА_1 перебував у кайданках, їх зняли, коли водія вже доставили до медичного закладу. При цьому примусового огляду осіб, до яких застосовано фактичне затримання, на стан алкогольного сп`яніння, коли руки в кайданках, чинним законодавством не передбачено. У медичному закладі ОСОБА_1 не пропонували здати біологічний матеріал (кров, сечу), як того вимагає Інструкція, у свою чергу ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівниками медичного закладу не було дотримано порядку виявлення ознак алкогольного сп`яніння та встановлення стану алкогольного сп`яніння як того вимагає законодавство України, тому просить закрити провадження у справі у зв"язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Суд, вислухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні" передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
На обгрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано:
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №565137 від 12 січня 2026 року, в якому викладені обставини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
відповідні «акт огляду на місці» без підпису ОСОБА_1 та «направлення на медогляд» аналогічно без підпису ОСОБА_1 ;
рапорт поліцейського;
довідка поліції;
відеозапис на CD-R диску.
На обгрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суду надано:
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №565125 від 12 січня 2026 року в якому викладені обставини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП;
довідка поліції;
відеозапис на CD-R диску.
При відтворенні в судовому засіданні відеозапису на CD-R диску вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, встановлено, що такий запис відображає тільки рух службового автомобіля за транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 . При фіксації правопорушення за цією статтею звук є критичним, оскільки він підтверджує використання спеціального звукового сигналу або голосових команд через гучномовець. Без аудіо суду неможливо встановити, чи міг водій взагалі почути вимогу поліції. Правопорушення за ст. 122-2 КУпАП передбачає умисел. Якщо відео не фіксує момент подачі сигналу в зоні видимості/чутності водія, неможливо стверджувати, що водій свідомо ігнорував вимогу тобто вказаний відеозапис є недостатнім доказом, оскільки не відображає об`єктивної картини правопорушення.
При відтворенні в судовому засіданні відеозапису на CD-R диску вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлено, що такий запис відображає тільки спілкування водія з працівниками поліції, при цьому, візуально зафіксована поведінка особи свідчить про те, що водій перебував у стані хвилювання, зумовленому самим фактом зупинки та спілкування з представниками правоохоронних органів, що не є безумовним підтвердженням перебування особи у стані сп`яніння, зі змісту даного запису жодним чином не вбачається наявності у водія явних ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, які б давали підстави для висновку про порушення вимог ПДР, тобто вказаний відеозапис є недостатнім доказом, оскільки не відображає об`єктивної картини правопорушення, а лише фіксує емоційний стан водія, не підтверджує ні наявності ознак сп`яніння, ні відмови від проходження огляду (або його результатів), що не є доказом його вини.
При цьому суд приймає до уваги та звертає увагу на наступне.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду визначено ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція). 
Згідно п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Частиною 2 статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосовувати технічні прилади і технічнні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 вищевказаного Закону передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений у середині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Вказаними відеозаписами не спростовуються пояснення та твердження адвоката в судовому засіданні. Відеозаписи не є належним доказом у справі і не може свідчити про порушення ОСОБА_1 п. 2.4 та п. 2.5а ПДР України, а відповідно не може свідчити про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст.122-2 КупАП.
Згідно рапорту поліцейського ВРПП Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_2 вбачається, що 12.01.2026 при чергуванні було виявлено вищевказаний транспортний засіб, водій якого не виконав вимогу про зупинку, який він здійснив шляхом увімкнення звукового сигналу, після зупинки водій перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно, тому до нього було застосовано спеціальний засіб кайданки. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці водій відмовився, та забажав пройти огляд у медичному закладі. Прибувши до Прилуцької КНП ЦМЛ було знято спеціальний засіб кайданки. В лікарні ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі, після чого на останнього були складенні адміністративні матеріали за ст.130 ч.1 КУпАП.
Згідно з частиною 1- 3 статті 43 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.
Відповідно до частини 1 статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що застосування до водія кайданок перебувало за межами дозволеного втручання, передбаченого ст. 45 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки об`єктивних підстав для використання спецзасобів (опору чи агресії) зафіксовано не було. Суд зазначає, що порушення процедури збору доказів, яке виявилося у неправомірному застосуванні сили та спецзасобів (кайданок) за відсутності законних на те підстав, нівелює доказове значення отриманих матеріалів, оскільки докази були здобуті внаслідок неналежних дій працівників поліції.
Надаючи оцінку протоколам про адміністративні правопорушення, суд констатує, що останні містять лише інформацію про вчинені ОСОБА_1 правопорушення сформульовані працівниками поліції і такі протоколи самі по собі, без підтвердження іншими достатніми та належними доказами, не може бути безперечним доказом провини ОСОБА_1 .
Відповідні «акт огляду на місці» без підпису ОСОБА_1 та «направлення на медогляд» аналогічно без підпису ОСОБА_1 .. 
Таким чином, суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5а Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП та в порушення вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП та відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КупАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2 КупАП не доведена, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1,2,6,7,9,130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 251,266,280 КУпАП, суд,
постановив:

Об`єднати провадження у справі № 3/742/161/26 (єдиний унікальний № 742/406/26) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП та провадження у справі № 3/742/162/26 (єдиний унікальний № 742/411/26) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, присвоїти їм провадження № 3/742/161/26 (єдиний унікальний № 742/406/26).
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 та ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, в зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованих адміністративних правопорушень – закрити. 
Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО