ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2268/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі за текстом позивач, ОСОБА_1 ) до Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України код ЄДРПОУ 34986930, місцезнаходження: 81100, Львівська обл., Львівський р-н, м. Пустомити, вул. І. Кандиби, буд.3 (далі за текстом відповідач), в якій позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не закінчення виконавчого провадження ВП №79940271;
- зобов`язати Пустомитівський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закінчити виконавче провадження ВП №79940271 та припинити всі заходи примусового виконання, які вжиті у цьому виконавчому провадженні.
Ухвалою від 11.02.2026 суддя залишила позовну заяву без руху.
Ухвалою від 19.02.2026 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 19.02.2026 суд витребував докази. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в провадженні відповідача перебуває виконавче провадження №79940271 про стягнення виконавчого збору за постановою, прийнятою в виконавчому провадженні №74183933 з виконання виконавчого листа №450/2187/15-ц виданого 17.10.2023 Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості за кредитним договором №105/13/07-Ф від 06 листопада 2007 року у сумі 21171,38 доларів США.
Водночас, продовжує позивач, приватним виконавцем 22.01.2026 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80066682 щодо примусового виконання того ж самого виконавчого листа - №450/2187/15-ц виданого 17.10.2023 Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості за кредитним договором №105/13/07-Ф від 06 листопада 2007 року у сумі 21 171,38 доларів США. Одночасно приватним виконавцем постановлено стягнути основну винагороду приватного виконавця.
Позивач звертався до відповідача із заявою щодо закінчення виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, проте така залишена без задоволення. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, оскільки вона призводить до одночасного стягнення виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця за одним й тим же виконавчим документом.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, який обгрунтовує тим, що у Пустомитівському відділі державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області ЛМУМЮ України перебувало виконавче провадження АСВП №74183933 з примусового виконання виконавчого листа №450/2187/15-ц виданого 17.10.2023 Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №105/13/07-Ф від 06.11.2007 року у сумі 21 171,38 доларів США. (Курс НБУ станом на 29.02.2024 1 долар США - 38,2077 грн.) 
29.12.2025 до Відділу надійшла заява стягувача ТОВ «Цикл Фінанс» про повернення названого вище виконавчого документа. 07.01.2026 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки станом на дату винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу постанова про стягнення виконавчого збору боржником не виконана, на думку відповідача, відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження №79940271. 
Додав, що статтями 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави повернення/закінчення виконавчого провадження. Перелік підстав є вичерпним, отже станом на 23.02.2026 відсутні правові підстави щодо закінчення/повернення виконавчого провадження №79940271, про що було зазначено у відповіді Відділу на заяву боржника від 23.01.2026. З огляду на викладене просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.
Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.
Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених позовних вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.
У Пустомитівському відділі державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження АСВП №74183933 з примусового виконання виконавчого листа №450/2187/15-ц виданого 17.10.2023 Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №105/13/07-Ф від 06.11.2007 року у сумі 21171,38 доларів США. (Курс НБУ станом на 20.02.2024 1 долар США 38,2847 грн).
07.01.2026 головний державний виконавець Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Хурдепа С.Ю., на підставі заяви стягувача ТОВ «Цикл Фінанс» про повернення виконавчого документа виконавчого листа №450/2187/15-ц виданого 17.10.2023 року Пустомитівським районним судом Львівської області стягувачу, керуючись частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №74183933.
08.01.2026 головний державний виконавець Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Хурдепа С.Ю. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79940271 з примусового виконання постанови №74183933 виданої 29.02.2024 винесеної 29.02.2024 Пустомитівським ВДВС у Львівському районі Львівської області ЗМУЮ про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 71259,20 грн.
В матеріалах справи є постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2026 ВП №80066682 щодо примусового виконання виконавчого листа №450/2187/15-ц виданого 17.10.2023 Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №105/13/07-Ф від 06.11.2007 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» 21171,38 доларів США. Відповідно до пункту 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№80066682 приватний виконавець постановив стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 76907,74 гривня (станом на 22.01.2026 заборгованість згідно офіційного курсу НБУ становить 814655,97 грн). Розмір винагороди може змінюватись в залежності від курсу долара США згідно офіційного курсу НБУ станом на день стягнення коштів.
26.01.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою від 23.01.2026, якою повідомив, що виконавчий лист №450/2187/15-ц виданий 17.10.2023 Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості за кредитним договором №105/13/07-Ф від 06.11.2007 року у сумі 21171,38 доларів США виконується приватним виконавцем Ільчишин Л.В., тому просив закінчити виконавче провадження ВП№79940271 та припинити всі заходи примусового виконання.
У відповідь на заяву позивача від 23.01.2026 відповідач у листі від 19.02.2026 №7800 повідомив, що у відділі відсутні відомості про сплату заборгованості згідно виконавчого листа №450/2187/15-ц виданого 17.10.2023 Пустомитівським районним судом Львівської області приватному виконавцю, сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження. Станом на 19.0.2026 відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у відповідності до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо закінчення виконавчого провадження №79940271, позивач звернувся до суду з цим позовом 
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положення частини першої статті 5 Закону №1404-VIII передбачають, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (абзац 1 частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII).
Згідно з частинами першою та другою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною восьмою статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.
Водночас якщо примусове виконання рішення здійснює приватний виконавець, то згідно з частинами першою-третьою статті 31 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі за текстом Закон №1403-VIII) за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 31 Закону №1403-VIII основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону №1403-VIII).
Згідно з абзацом 1 частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (частина третя статті 45 Закону №1404-VIII).
Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає таке.
У справі, що розглядається, спірним є питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа у випадку, коли в органі державної виконавчої служби та приватного виконавця перебувають на виконанні постанови про стягнення з боржника одних і тих же сум у рахунок погашення виконавчого збору та основної винагороди.
Вирішуючи описану проблему правового застосування в подібних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19 зазначив, що Закон №1404-VIII містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа.
Водночас виконавче законодавство містить норму (частина восьма статті 27 Закону №1404-VIII) у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку з участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа. На відміну від решти положень виконавчого законодавства, тільки ця норма Закону №1404-VIII регулює подібні суспільні правовідносини.
Указана норма містить правило стосовно неможливості подальшого стягнення виконавчого збору, якщо надалі виконавчий документ буде виконувати не державний, а приватний виконавець, а також спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагороди. Ця норма покликана уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів. Тож її застосування дозволяє розв`язати спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.
Відтак Верховний Суд вважав, що для розв`язання означеної проблеми та з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону частину восьму статті 27 Закону №1404-VIII.
Застосовуючи положення частини восьмої статті 27 Закону №1404-VIII до спірних правовідносин Верховний Суд виснував, що в разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.
Також Верховний Суд наголосив, що належним та ефективним способом захисту, який здатний відновити й захистити права боржника в такому випадку, є закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.
Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору в подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону №1404-VIII, так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.
Зважаючи на вжиті у частині восьмій статті 27 Закону №1404-VIII часові маркери для її застосування: то застосування аналогії закону до правовідносин дозволяє виснувати, що право на захист виникає з дня відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження з виконання того самого документа, який раніше був на виконанні у державного виконавця.
При цьому, суд зазначає, що правовідносини, які були предметом розгляду у справі №320/6215/19, є подібними до тих, які розглядаються в цій справі.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи фактичні обставин справи та висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19, суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача щодо не закінчення виконавчого провадження №79940271 є протиправною, а належним та ефективним способом захисту прав позивача є закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 19.08.2025 у справі №380/22356/23.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю. 
Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1331,20 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не закінчення виконавчого провадження ВП №79940271.

Зобов`язати Пустомитівський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ 34986930, місцезнаходження: 81100, Львівська обл., Львівський р-н, м. Пустомити, вул. І. Кандиби, буд.3) закінчити виконавче провадження ВП №79940271 з примусового виконання постанови №74183933 винесеної 29.02.2024 Пустомитівським ВДВС у Львівському районі Львівської області ЗМУЮ про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 71259,20 грн.

Стягнути з Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ 34986930, місцезнаходження: 81100, Львівська обл., Львівський р-н, м. Пустомити, вул. І. Кандиби, буд.3) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) 20 грн.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.