РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року 	справа № 580/12388/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Гайдаш В. А.,
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокомфорт+» до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю ««Єврокомфорт+» (далі – позивач) до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати обмеження, зазначені в пункті 8 розділу «Містобудівні умови та обмеження» Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, реєстраційний номер 1358 (реєстраційний номер ЄДЕССБ - MU01:3998-8636-9541-5161) від 26.06.2025, затверджених Наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради №1358 від 26.06.2025, якими передбачено врахування під час будівництва санітарно-захисної зони від території спеціального призначення – 50 м.;
- зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради внести зміни до Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, реєстраційний номер 1358 (реєстраційний номер ЄДЕССБ- MU01:3998-8636-9541-5161), затверджених Наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради №1358 від 26.06.2025 шляхом виключення посилання на врахування під час будівництва санітарно-захисної зони від території спеціального призначення – 50 м.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі рішення Черкаської міської ради від 23.05.2019 № 2-4620 «Про надання ТОВ «Єврокомфорт+» земельної ділянки в оренду по вул. Надпільній, 222», між позивачем та Черкаською міською радою 05.08.2019 було укладено договір оренди земельної ділянки на 49 років за вказаною вище адресою, площею 1,0075 га (к/н: 7110136700:04:060:0005) під нежитлові будівлі, які знаходяться по вул. Б.Вишневецького, 80, 82, 86, 92 за рахунок земель Черкаської міської ради. Цільове призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, КВЦПЗ: 02.03. У подальшому позивач звернувся до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради з заявою про видачу містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки з к/н: 7110136700:04:060:0005. Відповідачем 26.06.2025 видано наказ № 1358 «Про затвердження ТОВ «Єврокомфорт+» містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки з к/н: 7110136700:04:060:0005. Зокрема у п. 8 містобудівних умов та обмежень було зазначено наступне: «Під час проектування об`єкта будівництва багатоквартирного житлового комплекс з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Надпільній, 222 врахувати санітарно-захисну зону від території спеціального призначення - 50 м (44 %). Відповідно до п. 14.2.5 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» та п. 5.10 ДСП 173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови» розміщення будинків та прибудинкових територій не допускається у межах санітарно-захисних зон». Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради листом від 05.08.2025 №15827/22813-01-21 повідомив позивача, що підставою для визначення санітарно-захисної зони, за вищезазначеною адресою, слугувало розташування території спеціального призначення на земельній ділянці з к/н: 7110136700:04:060:0012, що є в користуванні для розміщення структурних підрозділів Міноборони, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління Міноборони. У подальшому позивач замовив витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 7110136700:04:060:0012, в якому зазначено про відсутність власника або землекористувача вказаної земельної ділянки, а також відсутні відомості про об`єкт у зв`язку з розташування якого і встановлена санітарнозахисна зона. Позивач вважає встановлення санітарно-захисної зони в розмірі 50 м неправомірним, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду та просить його задовольнити.
Відповідач позов не визнав, подав відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані виключно тим, що під час прийняття рішення Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 «Внесення змін до генерального плану м. Черкаси (Актуалізація)» було змінено функціональне призначення земельної ділянки з к/н: 7110136700:04:060:0005, яка перебуває в користуванні позивача, в зв`язку з чим, указану земельну ділянку неможливо використовувати згідно її цільового призначення. Відповідач зазначає, що як на час передачі земельної ділянки в користування, так і на момент видачі містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки функціональне призначення земельної ділянки не було змінено прийняттям рішення Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 «Внесення змін до генерального плану м. Черкаси (Актуалізація)», вказане підтверджується безпосередньо витягом з містобудівної документації, а саме наказу відповідача від 26.06.2025 №1358, з якого вбачається, зокрема, у розділі «Функціональна зона території», що земельна ділянка, а саме її 95% відноситься до Території багатоквартирної забудови. Також, як вбачається з фрагменту Генерального плану, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 29.12.2011 №3-505, та фрагменту Плану зонування, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 №2-513, земельна ділянка з к/н: 7110136700:04:060:0005 також відносилася до Території багатоквартирної забудови та вулично-дорожньої мережі, тобто саме таке функціональне призначення території було на момент передачі цієї земельної ділянки в користування і воно не змінилося. Крім того, відповідач вказує, що не відмовив позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень у забудові земельної ділянки, а лише зазначив обмеження, які встановленні чинним законодавством щодо забудови земельної ділянки, зокрема, які визначені вимогами ДБН Б.2-12:2009 та ДСП 173-96, щодо намірів забудови земельної ділянки. Відповідач зазначає, що згідно з п. 8 ч. 2 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі – Закон №3038-VI), містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом №104 від 26.04.2019 було затверджено будівельні норми, які визначають планування та забудову територій, а саме ДБН Б.2.2-12:2019, які вступили в дію з 01.10.2019, (надалі – ДБН Б.2.2-12:2019). Відповідно до п. 1.1 ДБН Б.2.2-12:2019, ці державні будівельні норми поширюються на планування і забудову територій населених пунктів та міжселенних територій на державному, регіональному та місцевому рівні й застосовуються у відповідності з Законом України «Про будівельні норми». Згідно з п. 1.2. ДБН Б.2.2-12:2019, ці норми обов`язкові для органів державного управління, місцевого самоврядування, підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських населених пунктів та інших територіях. Оскільки відповідач, приймаючи оспорюваний наказ керувався діючим законодавством, зокрема будівельними нормами визначеними ДБН Б.2.2- 12:2019 та ДСП 173-96, а отже не допустив будь-яких порушень, тому в позові просить відмовити повністю.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю ««Єврокомфорт+» залишено буз руху, та надано час для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 витребувано від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Черкас завірені належним чином докази (інформацію) щодо розташування яких саме об`єктів нерухомого майна зумовило встановлення санітарно-захисної зони навколо (уздовж) об`єкта транспорту на земельну ділянку площею 0,1315 га, на частину земельної ділянки площею 0,0652 га та на частину земельної ділянки площею 0,1318 га, відомості про які відображені у розпорядженні Черкаської обласної державної адміністрації від 20.12.2024 №661, копії технічних паспортів на вищезазначені об`єкти, а також надати інформацію про їх фактичне функціональне використання станом на дату надання відомостей/інформації на дану ухвалу суду. Також суд зупинив провадження в адміністративній справі № 580/10056/25 до отримання від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Черкас витребуваних документів. 
26.01.2026 на адресу суду надійщов лист на виконання ухвали суду від 12.01.2026, яким Квартирно-експлуатаційний відділ м. Черкас повідомив суд, що земельна ділянка зазначена в Розпорядженні Черкаської обласної державної адміністрації від 20.12.2024 №661 не належить на праві користування Квартирно-експлуатаційному відділу м. Черкас, в звязку з чим надати документи на нерухоме майно, що знаходиться на даній земельній ділянці не є можливим.
Ухвалою від 17.02.2026 суд поновив провадження у цій справі.
Ухвалою від 17.02.2026 суд у задоволенні клопотання Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Черкас відмовив.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Єврокомфорт+» (код ЄДРПОУ: 40504722) зареєстроване як юридична особа 24.05.2016, номер запису про реєстрацію: 10261020000016551, основним видом діяльності є КВЕД: 41.10 Організація будівництва будівель, а додатковими; 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи 43.39; Інші роботи із завершення будівництва; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель. 
23.05.2019 Черкаською міською радою прийнято рішення № 2-4620 «Про надання ТОВ Єврокомфорт+» земельної ділянки в оренду по вул. Надпільній, 222», яким вирішено надати товариству з обмеженою відповідальністю «Єврокомфорт+» земельну ділянку, без зміни цільового призначення площею 1,0075 га (кадастровий номер 7110136700:04:060:0005) по вул. Надпільній, 222, яка за цільовим призначенням віднесена до земель житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код КВЦПЗ-02.03) в оренду на 49 років під нежитлові будівлі по вул. Байди Вишневецького, 80, 82, 86 та 92 за рахунок земель Черкаської міської ради.
Пунктом 2 рішення Черкаської міської ради № 2-4620 від 23.05.2019 зобов`язано ТОВ «Єврокомфорт+»: Укласти договір оренди з Черкаської міською радою здійснивши його державну реєстрацію та надати один примірник Черкаській міській ради протягом двох місяців з дати прийняття рішення; Контроль за укладенням договору оренди землі з Черкаської міською радою та державною реєстрацією права оренди земельної ділянки покласти на управління земельних ресурсів та землеустрою департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради.
05.08.2019 між Черкаської міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокомфорт+» (Орендар) укладено договір оренди землі (надалі – Договір оренди), за яким Орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 23.05.2019 № 2-4620 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою: вул. Надпільна, 222, у м. Черкасах.
Пунктом 2 Договору оренди встановлено, що в оренду передається земельна ділянка, без зміни її цільового призначення, площею 1,0075 га (кадастровий номер 7110136700:04:060:0005) під нежитлові будівлі по вул. Байди Вишневецького, 80, 82, 86 та 92 за рахунок земель Черкаської міської ради. Цільове призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, код видів цільового призначення земель – 02.03. Договір укладено на 49 років (з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін).
29.05.2025 ТОВ «Єврокомфорт+» в особі свого представника звернулося до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради з заявою про видачу містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки з кадастровим номером 7110136700:04:060:0005. 
26.06.2025 Департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради видано наказ № 1358 “Про затвердження ТОВ “Єврокомфорт+” містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва по вул. Надпільній, 222 в м. Черкаси”, яким:
1. Затверджено товариству з обмеженою відповідальністю «Єврокомфорт+» містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва, а саме: будівництво багатоквартирного житлового комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Надпільній, 222 в м. Черкаси (додаються);
2. Забудовнику необхідно: 
- 2.1. Отримати вихідні дані на проектування та замовити в організаціях, що мають на це відповідний кваліфікаційний сертифікат, розроблення проєкту будівництва багатоквартирного житлового комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Надпільній, 222 в м. Черкаси;
- 2.2. Розробити та виконати проєкт благоустрою та озеленення території, прилеглої земельної ділянки;
- 2.3. Укласти договір зі спеціалізованим підприємством на вивіз будівельних відходів та забезпечити його виконання;
- 2.4. Забезпечити умови для комфортного перебування та безперешкодного пересування маломобільних груп населення відповідно до чинних державних будівельних норм;
- 2.5. У звязку з розміщенням об`єкта на магістральній вулиці та центральній частині міста погодити з головним архітектором міста містобудівне та архітектурне проєктне рішення відповідно до ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність».
У пункті 8 Містобудівних умов та обмежень для проєктування обєкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Надпільній 222 в м. Черкаси» передбачено, що під час проєктування об`єкта будівництва багатоквартирного житлового комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Надпільній, 222 враховувати санітарно-захисну зону від території спеціального призначення – 50 м (44%). Відповідно до п.14.2.5 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» та п. 5.10 ДСП 173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови», розміщення будинків та прибудинкових територій не допускається у межах санітарно-захисних зон.
24.07.2025 Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради листом № 15104/21612-01-21 від 24.07.2025 у відповідь на адвокатський запит повідомив, що санітарно-захисна зона - 50 м встановлена згідно з містобудівною документацією - внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація), затвердженою рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 № 5-318, з урахуванням вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова населених пунктів».
У подальшому листом № 15827/22813-01-21 від 05.08.2025 Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради у відповідь на адвокатський запит надав інформацію, що підставою для визначення санітарно-захисної зони, за вищезазначеною адресою, слугувало розташування території спеціального призначення на земельній ділянці з кадастровим № 7110136700:04:060:0012, що є в користуванні для розміщення структурних підрозділів Міноборони, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління Міноборони. 
ТОВ «Єфрокомфорт+» замовлено витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 7110136700:04:060:0012, в якому зазначено про відсутність власника або землекористувача вказаної земельної ділянки, а також відсутні відомості про об`єкт у зв`язку з розташуванням якого і встановлена санітарнозахисна зона.
Не погоджуючись з обмеженнями, зазначеними в пункті 8 розділу «Містобудівні умови та обмеження» Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, реєстраційний номер 1358 (реєстраційний номер ЄДЕССБ - MU01:3998-8636-9541-5161) від 26.06.2025, затверджених Наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради №1358 від 26.06.2025, якими передбачено врахування під час будівництва санітарно-захисної зони від території спеціального призначення – 50 м, позивач звернувся з позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, який також спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів (далі по тексту також - Закон № 3038-VI). 
Відповідно до положень статті 1 Закону № 3038-VI наведені у ньому терміни вживаються в такому значенні: 
- містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; 
- містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією; 
- генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; 
- містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. 
За приписами пункту 7 частини першої статті 2 Закону № 3038-VI планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів. 
Закон України від 16.11.1992 № 2780-XII «Про основи містобудування» (далі по тексту також - Закон № 2780-XII) визначає правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні і спрямований на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини. 
Згідно зі статтею 1 Закону № 2780-XII містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.
За приписами статті 5 Закону № 2780-XII до основних вимог містобудівної діяльності, зокрема, відноситься розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. 
Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. 
Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані. 
За приписами частини першої статті 25 Закону № 3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється містобудівною документацією на місцевому рівні. 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 24 Закону № 3038-VI забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. 
За приписами статті 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. 
Положеннями статті 29 Закону № 3038-VI визначено, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування. 
Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. 
Відповідно до частини третьої статті 29 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.
Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги». 
Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва. 
Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним. 
За такого правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних, отримання яких є необхідною умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову такої земельної ділянки. Містобудівні умови та обмеження є видом містобудівної документації та визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 445/765/16-а, від 27.02.2019 у справі № 809/721/18, від 10.10.2019 у справі № 260/1499/18, від 20.02.2020 у справі № 813/52/13-а.
Отже, містобудівні умови та обмеження видаються на підставі містобудівної документації (в спірному випадку місцевого рівня) при зверненні зацікавленої особи до уповноваженого органу з поданням визначеної документації.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року №173 затверджено Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів, які є обов`язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами-громадянами інших держав. При вирішенні питань планування та забудови населених пунктів необхідно керуватися вимогами діючих будівельних норм і правил та інших інструктивно-методичних документів, узгоджених з Міністерством охорони здоров`я України, що використовуються для вказаних цілей. 
Відповідно до п.14.2.5 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» у межах санітарно-захисних зон розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається. 
При цьому, як вже зазначалось вище, придбана позивачем у власність земельна ділянка за своїм цільовим призначенням віднесена до земель житлової та громадської забудови.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення. 
Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою. 
Отже, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку. 
Подібних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 17.11.2022 у справі № 640/1636/19, від 14.11.2019 у справі № 344/10412/16-а (пункти 38-40). Відповідно до статті 20 ЗК України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. 
Водночас поняття «цільове призначення земельної ділянки» нерозривно пов`язане із поняттям «категорія земель». 
Так, у статті 19 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Отже, категорія - це основне цільове призначення кожної земельної ділянки. 
Статтею 19 ЗК України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. 
Частиною першою статті 193 ЗК України встановлено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.
Означене визначення кореспондується з частиною першою статті 1 Закону України від 07.07.2011 № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі по тексту також Закон № 3613-VI). 
Частиною першою статті 15 Закону № 3613-VI встановлено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, зокрема: цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); відомості про обмеження у використанні земельних ділянок. 
Статтею 20 Закону № 3613-VI встановлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними. 
Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. 
Отже, відомості щодо цільового призначення земельної ділянки відображаються у державному земельному кадастрі. 
Тотожна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 17.11.2022 у справі № 640/1636/19, від 16.05.2023 у справі № 640/4844/22, від 13.03.2025 у справі № 320/20288/23. 
Таким чином, для вирішення справи по суті одним із ключових правових питань є питання співвідношення між функціональним призначенням території, визначеним містобудівною документацією певного рівня та цільовим призначенням земельних ділянок. 
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 3038-VІ (у редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення територій у такому населеному пункті визначаються комплексним планом. 
План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історикокультурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів, та підлягає стратегічній екологічній оцінці. 
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 3038-VІ, зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони.
У постанові від 15.07.2021 у справі № 823/306/18 Верховний Суд зазначив, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а відтак не може бути підставою обмеження майнових прав власника або землекористувача. Такий висновок в подальшому підтриманий в постанові Верховного Суду від 16.07.2024 в справі №120/12935/21-а, від 13.03.20215 у справі № 320/20288/23. 
Також у постанові від 16.07.2024 у справі № 120/12935/21-а Верховний Суд сформував висновок щодо застосування статті 20 Земельного кодексу України та статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної документації», згідно із яким під час оскарження містобудівної документації: (1) власник чи користувач земельної ділянки має право на звернення до суду з позовом про визнання протиправною та визнання нечинною містобудівної документації, яка встановлює (змінює) функціональне призначення територій; (2) встановлення (зміна) функціонального призначення території не покладає на власника або користувача земельної ділянки обов`язку змінювати цільове призначення раніше сформованих земельних ділянок, а також не обмежує прав власника або користувача земельної ділянки на використання земельної ділянки за попереднім цільовим призначенням.
Суд враховує, що Верховний Суд у постановах від 14.11.2019 у справі № 344/10412/16- а, від 29.11.2019 у справі № 263/13201/15-а, від 23.12.2019 у справі № 813/2946/17, від 15.07.2020 у справі № 826/1419/18 неодноразово підкреслював, що зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не вважається зміною її цільового призначення, не потребує проходження процедур, передбачених земельним законодавством України для зміни цільового призначення, зокрема, розробки та затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. 
Згідно до статті 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. 
Як встановлено в рішенні Черкаської міської ради від 23.05.2019 № 2-4620 «Про надання ТОВ Єврокомфорт+» земельної ділянки в оренду по вул. Надпільній, 222», земельну ділянку позивачу надано без зміни цільового призначення площею 1,0075 га (кадастровий номер 7110136700:04:060:0005) по вул. Надпільній, 222, яка за цільовим призначенням віднесена до земель житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код КВЦПЗ-02.03). 
Оскільки земельна ділянка, якою користується позивач надана йому в користування з 2019 року та за цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови, така земельна ділянка може використовуватись для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 
У свою чергу, як вбачається з листа № 15104/21612-01-21 від 24.07.2025 Департамента архітектури та містобудування Черкаської міської ради у відповідь на адвокатський запит повідомив, що санітарно-захисна зона - 50 м встановлена згідно з містобудівною документацією - внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація), затвердженою рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 № 5- 318, з урахуванням вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова населених пунктів», тобто вже після надання ТОВ «Єврокомфорт+» земельної ділянки з кадастровим номером 7110136700:04:060:0005 в користування. 
Однак, як вже вказувалося згідно з частиною другою статті 24 Закону № 3038- VІ, зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони. 
Тобто, укладаючи договір оренди землі від 05.08.2019 на 49 років та набуваючи в користування земельну ділянку з цільовим призначенням віднесена до житлової та громадської забудови, позивач мав законні очікування, що в подальшому в Генеральний план м. Черкаси не будуть внесенні будь-які обмеження, що будуть заважати позивачу повноцінно користуватися земельною ділянкою та здійснювати її забудову відповідно до цільового призначення.
Суд, ураховуючи наведені обставини, вважає, що включення до пункту 8 Містобудівних умов та обмежень від 26.06.2025 вимоги щодо дотримання 50-метрової санітарно-захисної зони є протиправним, оскільки встановлення нового функціонального призначення території Генеральним планом у 2021 році, згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 3038-VІ, не може обмежувати право землекористувача на забудову ділянки за цільовим призначенням («для будівництва багатоквартирного житлового будинку»), яке виникло на підставі договору оренди ще у 2019 році. Таким чином, застосування нових обмежень до існуючого орендаря порушує принципи незворотності дії актів у часі та законних очікувань, фактично нівелюючи правомірне використання земельної ділянки.
Щодо доводів відповідача з приводу функціонального призначення земельної ділянки, то суд врахував таке.
Правова позиція позивача ґрунтується на пріоритеті цільового призначення земельної ділянки к/н 7110136700:04:060:0005, яке офіційно визначене як землі житлової та громадської забудови. Оскільки ділянка була надана у користування саме з таким статусом, позивач має законні очікування щодо можливості її повноцінного господарського використання та забудови. Згідно з принципом правової визначеності та практикою ЄСПЛ, суб`єкт права має бути впевненим, що його законно набуте право не буде нівельоване подальшими змінами у містобудівній документації, які створюють штучні обмеження.
Твердження відповідача щодо приналежності частини ділянки до «вулично-дорожньої мережі» згідно з актуалізованим Генеральним планом не можуть бути підставою для обмеження прав позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна функціонального призначення території не припиняє права користування ділянкою та не змінює її цільового призначення, встановленого раніше. Функціональна зона є лише інструментом планування, тоді як цільове призначення — це юридичний режим ділянки, який дає право на будівництво споруд, передбачених законом.
Отже, оскільки 95% ділянки стабільно перебуває в зоні багатоквартирної забудови, а її цільове призначення залишається незмінним, позивач має повне право на отримання містобудівних умов та обмежень й при цьому, будь-які спроби обмежити використання ділянки через посилання на функціональне зонування є непропорційним втручанням у право мирного володіння майном, оскільки фактично позбавляють позивача можливості використовувати землю за її прямим призначенням, визначеним при передачі в оренду/користування.
Щодо доводів відповідача про необхідність дотримання 50-метрової санітарної зони, суд зазначає наступне. 
Санітарно-захисна зона не є абстрактною лінією від межі сусідньої ділянки. Відповідно до п. 5.4 ДСП 173-96 вона встановлюється безпосередньо від джерела шкідливого впливу. Відповідачем не надано жодних доказів (технічних паспортів об`єктів чи актів обстеження), які б підтверджували наявність на суміжній ділянці саме складів спецтехніки чи інших споруд, що потребують 50-метрового розриву.
Більше того, жодні обмеження у формі санітарно-захисних зон не зареєстровані щодо земельної ділянки позивача у Державному земельному кадастрі, що згідно зі ст. 111 ЗК України є обов`язковою умовою для їх застосування. Встановлення такої зони виключно на підставі суб`єктивного припущення відповідача про характер використання сусідньої землі порушує право позивача на забудову ділянки відповідно до її цільового призначення. 
Тому прийняття спірного п. 8 Містобудівних умов та обмежень суд вважає неправомірним, оскільки воно фактично паралізує використання 95% території ділянки без належного обґрунтування реальної загрози або фактичного розташування джерел забруднення на суміжній території.
Також суд вважає безпідставним твердження відповідача щодо неналежності обраного позивачем способу захисту, оскільки ч. 2 ст. 5 КАС України прямо передбачає право суду застосувати будь-який спосіб захисту, що забезпечує ефективне відновлення порушеного права, у той час як вимога про зобов`язання внести зміни до Містобудівних умов та обмежень шляхом виключення протиправного пункту є стандартною та належною формою захисту в містобудівних спорах, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду. Відповідно до принципу процесуальної економії та ст. 13 ЄКПЛ, лише скасування індивідуального акта без зобов`язання органу архітектури привести його у відповідність до закону не призведе до повного поновлення прав позивача. Оскільки ч. 8 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прямо дозволяє оскарження МУО, вимога про виключення незаконної умови щодо санітарно-захисної зони є похідною, законною та необхідною для фактичного усунення перешкод у проектуванні об`єкта.
Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).
З огляду на викладене позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати обмеження, зазначені в пункті 8 розділу «Містобудівні умови та обмеження» Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, реєстраційний номер 1358 (реєстраційний номер ЄДЕССБ - MU01:3998-8636-9541-5161) від 26.06.2025, затверджених Наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради №1358 від 26.06.2025, якими передбачено врахування під час будівництва санітарно-захисної зони від території спеціального призначення – 50 м. 
Зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради внести зміни до Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, реєстраційний номер 1358 (реєстраційний номер ЄДЕССБ - MU01:3998-8636-9541-5161), затверджених Наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради №1358 від 26.06.2025 шляхом виключення посилання на врахування під час будівництва санітарно-захисної зони від території спеціального призначення – 50 м.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю ««Єврокомфорт+» сплачений судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ