Справа № 354/797/25
Провадження по справі № 2/354/320/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Остап`юк М.В.
при секретарі Крицкалюк Я.М.
без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 44675 гривень 80 копійок, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідачка, уклала з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики №2951932 від 21.06.2024, в розмірі 14000 гривень 00 копійок та договір позики №79998676 від 08.06.2024 в розмірі 12000,00 грн. Кредитодавці свої зобов`язання за вказаними договорами виконали у повному обсязі, а саме надали Відповідачці кредит у розмірах, встановлених в договорах. У свою чергу, відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у виписці по рахунку. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань у відповідачки виникла заборгованість за договорами: №2951932 від 21.06.2024 у розмірі 24 415 гривень 00 копійки, що складаються з: 13950,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3465,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 7000,00 грн – заборгованість по процентах за понадстрокове користування Позикою; №79998676 від 08.06.2024 у розмірі 20260,80 грн, що складаються з: 9748,80,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4680,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 5832,00 грн - заборгованість по процентах за понадстрокове користування Позикою. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відтак, Позивач просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з Відповідачки понесені судові витрати. 
Ухвалою судді від 14.07.2025 відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 16.09.2025 Суд ухвалив перейти до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання.
Ухвалою суду від 19.12.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Заочним рішенням суду від 19.12.2026 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №2951932 від 21.06.2024 в сумі 24 415 грн 00 коп, за договором позики №79998676 від 08.06.2024 у розмірі 20 260 грн 80 коп та судовий збір в розмірі 3028 грн 00 коп.
22.01.2026 року Відповідачка звернулася із заявою про перегляд заочного рішення суду від 19.12.2026 року.
Ухвалою суду від 23.01.2026 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 04.02.2025 року.
Ухвалою суду від 04.02.2026 року заочне рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2025 року у справі № 354/797/25 скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін 21 квітня 2026 року.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення суду заперечував відносно перегляду заочного рішення суду, посилаючись на його законність та обгрунтованість. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. У письмових поясненнях позовні вимоги визнала в частині заборгованості за тілом кредиту та відсотками в межах користування кредитним договором. Щодо стягнення заборговяності поза межами користування Договором позики №2951932 від 21.06.2024 року в розмірі 7000,00 грн, та Договором позики №79998676 від 08.06.2024 року в сумі 5832,00 грн заперечила. Зазначила, що згідно з частиною першою статті 1048, частиною першою статті 1056-1, частиною першою статті 530 ЦК України, ТОВ «ФК» «Європейська агенція з повернення боргів» має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів, що виходячи із установлених у договорі процентних ставок, становить за Договором позики №2951932 від 21.06.2024 року в сумі 3465,00 грн. Оскільки датою повернення позики в договорі зазначено 21.07.2024 рік. За Договором позики №79998676 від 08.06.2024 року в сумі 4680,00 грн. Оскільки датою повернення позики в договорі зазначено 07.07.2024 рік. Однак, в порядку статтей 12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів пролонгації строку кредитування, зокрема, доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених договорами. 3 відомостей про щоденні нарахування та погашення установлено, що після закінчення строку кредитування відповідачу здійснювалось нарахування відсотків. Зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-д зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання. Подібні правові висновки зроблені 04.02.2020 Великою Палатою Верховного Суду у справі № 912/1120/16 та 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 за N?910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до 4.2 ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов?язання. Отже, нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Положення п.7.1 договору в даному випадку не є підставою нарахування процентів за користування кредитом поза встановлений договорами строк кредитування, оскільки регулює інші відносини та не визначає погоджений сторонами строк кредитування. Оскільки матеріали справи не містять доказів пролонгації сторонами позикових зобов?язань за визначеним в договорі позики механізмом (шляхом укладення додаткової угоди), а тому договірні проценти за користування позикою, нараховані після припинення строку дії договору та визначеного договором строку позикових зобов?язань, тобто з 07.07.2024 та з 21.07.2024 не підлягають стягненню. А тому вимога про стягнення заборгованості по відсотках поза межами строку користування кредитом у розмірі 7000,00 грн за Договором позики: №2951932 від 21.06.2024 року та в розмірі 5832,00 грн за Договором позики №79998676 від 08.06.2024 року є неправомірною та до задоволення не підлягає. 
Відтак просила в цій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку.
21.06.2024 між ТОВ «ФК «1 Бзпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №2951932, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 14000 грн строком на 30 днів зі строком повернення до 21.07.2024 з процентною ставкою 0,825% на день, а остання зобов`язалася повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користуванням ним.
Відповідно до п. 6 договору позики №2951932 від 21.06.2024 позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди.
14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти.
Згідно з витягом з реєстру боржників №35 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №2951932 від 21.06.2024, заборгованість за основною сумою кредиту 13950 грн, заборгованість по відсоткам 3465 грн та 7000 грн - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №2951932 від 21.06.2024 заборгованість відповідача становить 24 415 грн, з яких 13950 грн заборгованість по тілу позики, заборгованість по відсоткам - 3465 грн та 7000 грн - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою.
08.06.2024 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №79998676, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 12000 грн строком на 30 днів зі строком повернення до 07.07.2024 з процентною ставкою 0,90% на день, а остання зобов`язалася повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користуванням ним.
Відповідно до п. 6 договору позики №79998676 від 08.06.2024 позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди.
14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти.
Згідно з витягом з реєстру боржників №40 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №79998676 від 08.06.2024, заборгованість за основною сумою кредиту - 9748, 80 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №79998676 від 08.06.2024 заборгованість відповідача становить 20260, 80 грн: заборгованість за основною сумою боргу - 9748, 80 грн, заборгованвсть за відсотками - 4680, 00 грн, заборгованість по процентах за понадстрокове користування позикою - 5832, 00 грн.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Положеннямист. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такий правовий висновок щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Судом встановлено, що 21.06.2024 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №2951932, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 14000 грн. строком на 30 днів зі строком повернення до 21.07.2024 з процентною ставкою 0,825% на день.
08.06.2024 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №79998676, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 12000 грн. строком на 30 днів зі строком повернення до 07.07.2024 з процентною ставкою 0,90% на день.
Суд звертає увагу, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Також встановлено, що ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за укладеним договорами виконали, на відміну від позичальника, яка своєчасно до встановленого графіку не повернула платежі в строк та розмірі, визначених умовами кредитних договорів, тобто не виконувала свої зобов`язання належним чином, що призвело до виникнення заборгованості.
Крім того, у письмових пояснення відповідач визнала суми заборгованості за договорами позики в частині тіла кредиту та процентів за користування кредитом. 
А тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №2951932 від 21.06.2024, розмір якої становить 17415,00 грн, з яких 13950, 00 грн - тіло кредиту та 3465, 00 грн - проценти за користування кредитом; заборгованості за договором позики №79998676 від 08.06.2024 розмір якої становить 14428,80 грн, з яких 9748,80 грн - тіло кредиту та 4680,00 грн - проценти за користування кредитом.
Щодо стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за проценти за понадстрокове користування позикою за вказаними Договорами, то суд зазначає, що доказів звернення відповідача до ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» щодо пролонгації граничного строку повернення позики до суду не надано, а тому строк кредитування за договорами позики не змінювався, і становить за договором №2951932 від 21.06.2024 - 30 днів та 30 днів - за договором №79998676 від 08.06.2024.
ТОВ «ЄАПБ» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто за договором №2951932 від 21.06.2024 до 21.07.2024, а за договором№79998676 від 08.06.2024 - до 07.07.2024 відповідно, а тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Згідно пункту 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
За таких обставин, суд з вважає, що позивач, до якого перейшло право вимоги за договорами позики, обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №2951932 від 21.06.2024, розмір якої становить 17415,00 грн, з яких 13950, 00 грн - тіло кредиту та 3465, 00 грн - проценти за користування кредитом та заборгованості за договором позики №79998676 від 08.06.2024 розмір якої становить 14 428,80 грн, з яких 9748,80 грн - тіло кредиту та 4680,00 грн - проценти за користування кредитом.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (71, 28%) в сумі 2158,36 грн.
Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №2951932 від 21.06.2024 в сумі 17415,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №79998676 від 08.06.2024 у розмірі 14 428, 80 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 2158, 36 грн.
Рішення суду у загальному порядку може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.
Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні ім`я сторін:

Позивач: ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», зареєстроване місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, Київської області, ЄДРПОУ 35625014;
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя:        Марія ОСТАП`ЮК