ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/26124/25	Головуючий у 1-й інстанції Базан Л.Т. 	
Провадження № 33/817/139/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ст.124, 122-4 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 р. м.Тернопіль
Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особу, яку притягнуто до адміністративної, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у виді штрафу в доход держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень. 
Як визнав суд, ОСОБА_1 , 27 листопада 2025 року о 17.58 год. в м. Тернополі по вул. Вербицького, 2А, керуючи транспортним засобом марки «Форд Ф`южн», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не дотрималася безпечного інтервалу та допустила наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Шкода Супер Б» д.н.з. НОМЕР_2 , який припаркувала ОСОБА_2 , після чого залишила місце події. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3б, 13.1, 2.10А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.ст.122-4, 124 КУпАП. 

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вважає вказану постанову суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що під час здійснення маневрування в умовах обмеженого простору для паркування відчула незначний поштовх, який за своїми характеристиками був типовим для контакту колеса або нижньої частини автомобіля з бордюром. Будь-якого різкого звуку, характерного для зіткнення з іншим транспортним засобом, ОСОБА_1 не відчула. Візуально чи технічно ознак пошкодження іншого автомобіля нею виявлено не було.
Вказує, що, переконавшись у тому, що мала місце лише взаємодія з бордюром, вона продовжила рух, не усвідомлюючи факту можливого контакту з припаркованим транспортним засобом.
Зазначає, що не мала наміру залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, не усвідомлювала факту зіткнення з іншим транспортним засобом та не вважала себе причетною до будь-якої дорожньо-транспортної пригоди на момент продовження руху.
Наголошує, що її дії не були спрямовані на уникнення відповідальності або приховування факту події, а були наслідком об`єктивного не усвідомлення настання ДТП.
Також зазначає про відсутність прямого умислу на залишення місця ДТП. На її думку, суд першої інстанції не встановив та не мотивував наявність саме прямого умислу, обмежившись формальним посиланням на сам факт залишення місця події, що свідчить про порушення вимог ст. 280 КУпАП. 
Крім того, зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив механізм зіткнення та характер пошкоджень.
Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 23 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 , провадження в справі відносно неї за ст.122-4 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, за ст.124 КУпАП закрити за недоведеністю вини. 
Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин, так як справа розглянута без її участі, рішення суду ОСОБА_1 отримала рекомендованим листом лише 17.02.2026 року.

В судове засідання апелянт - особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , яка належним чином була повідомлена апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася.
Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За наведених обставин, зважаючи, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 належним чином була повідомлена апеляційним судом про дату, час та місце судового розгляду, проте в судове засідання не з`явилася та не подала будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Рішення суду, яке оскаржується апелянтом, постановлено судом першої інстанції 23 січня 2026 року. 
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не брала.
Натомість, із матеріалів справи вбачається, що копію постанови суду від 23.01.2026 року ОСОБА_1 отримала 17.02.2026 року.
Апеляційну скаргу подано 24.02.2026 року.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

У відповідності до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався вказаних положень закону.
Так, відповідно до п. 2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно пункту 13.1. Правил дорожнього руху України передбачає, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає при порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 2.10 а ПДР в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. 
Диспозицією ст. 122-4 КУпАП визначена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Висновок суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3 б, 2.10 а, 13.1 ПДР та наявності в її діях складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст.ст.124, 122-4 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.
Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1№536849 від 10 грудня 2025 року та серії ЕПР1 №536854 від 10 грудня 2025 року, які були предметом розгляду суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 27 листопада 2025 року о 17.58 год. в м. Тернополі по вул. Вербицького, 2А, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не дотрималася безпечного інтервалу та допустила наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Шкода Супер Б» д.н.з. НОМЕР_2 , який припаркувала ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3б, 13.1, Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Після вчинення ДТП водій ОСОБА_1 залишила місце події, чим порушила вимоги п. 2.10 а ПДР України.
Відомості, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення об`єктивно підтверджені іншими дозами у справі, проаналізувавши які, місцевий суд дав їм належну правову оцінку, зокрема:
- матеріалами відеофіксації;
- схемою місця ДТП, яка сталася 27.11.2025 року о 17 год. 58 хв. на вул. м.Вербицького, 2А, м. Тернопіль;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 . Від 08.12.2025 року;
- протоколом огляду транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 від 10.12.2025 року;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10.12.2025 року;
- даними, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №536854 та ЕПР1 №536849 від 10.12.2025 
Так, із схеми місця ДТП від 27.11.2025р. вбачається, що на ній зафіксоване місце, де відбулося ДТП, локалізація пошкоджень транспортного засобу а також інші відомості, які необхідні для правильного вирішення даної справи. 
Відомості внесені до схеми ДТП у свою чергу відповідають іншим доказам, долучених до матеріалів справи та досліджених в судовому засіданні, як місцевого, так і апеляційного суду.
Крім цього, апеляційним судом дослідженні матеріали відеофіксації з камери зовнішнього спостереження, які долучені до матеріалів справи, аналіз яких дає підстави для висновку, що місцевим судом правильно встановлені обставини події, відомості про яку зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Так, з відеозапису вбачається, що водій автомобіля «Ford Focus», здійснюючи маневр повороту праворуч, допустила контакт правою боковою частиною керованого нею транспортного засобу з передньою частиною автомобіля «Skoda Superb», який був припаркований біля узбіччя.
Після зазначеного контакту водій автомобіля «Ford Focus» зупинила транспортний засіб. У подальшому вона продовжила рух уперед та здійснила зупинку з подальшим паркуванням автомобіля неподалік місця події. Як вбачається з відеозапису, після зупинки транспортного засобу водій вийшла з автомобіля та здійснила візуальний огляд правої бокової частини свого транспортного засобу з метою виявлення можливих пошкоджень. Надалі до неї підійшов невідомий чоловік, разом з яким вона підійшла до припаркованого автомобіля «Skoda Superb», після чого вони оглянули передню частину зазначеного транспортного засобу у місці можливого контакту. При цьому на відеозаписі зафіксовано, що вони оглядали вказану ділянку та руками протирали місце можливого зіткнення.
Отже, із дослідженого судом відеозапису вбачається, що після настання контакту між транспортними засобами водій зупинила автомобіль, у подальшому припаркувала його, здійснила огляд власного транспортного засобу, а також разом з іншою особою оглянула місце можливого пошкодження на іншому автомобілі, з яким відбувся контакт. 
Зазначені обставини об`єктивно свідчать про усвідомлення нею факту настання дорожньо-транспортної пригоди та вжиття дій, спрямованих на перевірку наявності можливих пошкоджень транспортних засобів. 
Окрім того, наявність пошкоджень транспортного засобу «Ford Focus», а саме - пошкодження лакофарбового покриття з правого боку автомобіля, тобто в місці можливого контактування з іншим транспортним засобом , підтверджується протоколом огляду від 10.12.2025 р., що, в свою чергу, ставить під сумнів пояснення ОСОБА_1 , надані з приводу відсутності пошкоджень на її транспортному засобі.
Тому, апеляційний суд розцінює критично доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів того, що ОСОБА_1 причетна до ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований водієм ОСОБА_2 , оскільки це спростовується наведеними вище доказами.
Також апеляційний суд погоджується з викладеним в постанові суду першої інстанції твердженням про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки такий висновок місцевого суду відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, належним чином мотивованим і повністю підтверджується доказами, дослідженими судом.

Дослідивши указані докази, та надавши їм належну юридичну оцінку, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 б, 2.10 а, 13.1 ПДР, що призвело до пошкодження транспортного засобу потерпілого, а також залишення місце події, доведеності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Виходячи з обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, вважаю, що недотримання ОСОБА_1 вищенаведених вимог Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з виникнення ДТП, що й було встановлено судом першої інстанції.
З аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП — порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та залишення місця події.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені нею адміністративні правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
Враховуючи вищенаведене вважаю, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2026 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя