Справа № 161/18938/25 
Провадження № 2-др/161/56/26 

Д О Д А Т К О В Е  Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого – судді Філюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Романюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом   ОСОБА_1  до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції  про зняття арешту з майна,- 
в с т а н о в и в :

17 березня 2026 року представник третьої особи ТОВ «Вердикт Капітал» – адвокат Арсемікова І.В. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.
Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2026 року в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1  до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції  про зняття арешту з майнавідмовлено. В ході розгляду справи ТОВ «Вердикт Капітал» було заявлено про попередній розмір судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу. З врахуванням вимог ст. 137, 142 ЦПК України, просить стягнути з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» судові витрати, які складаються з витрат на професійну допомогу у розмірі 11500 гривень.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Частиною 3 даної норми визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Необхідність розгляду питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи в даній справі відсутня.
Позивач  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції  про зняття арешту з майна.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ТОВ «Вердикт Капітал».
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2026 року в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1  до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції  про зняття арешту з майнавідмовлено.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з правилами частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, заяв, запитів, клопотань, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК україни розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, встановлено, підставою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в заяві про ухвалення додаткового рішення представник третьої особи вказує на договір про надання правничої допомоги від 08.07.2024 року між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та АО"ЛІГАЛ АССІСТАНС", а також акт про надання юридичної допомоги від 10.03.2026 року в якому зазначено, що на підставі вказаного договору АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС" ознайомилось з матеріалами справи, підготовило пояснення третьої особи щодо позову, та двічі приймало участь у судових засіданнях.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС" в даній справі підготувало заяву третьої особи ТОВ «Вердикт Капітал» щодо позову, яка надійшла до суду 15 січня 2026 року. Ознайомлення з матеріалами справи та представництво інтересів ТОВ «Вердикт Капітал» в судовому засіданні здійснював адвокат Ліпкевич І.В. на підставі довіреності від 05 лютого 2025 року.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони.
23 березня 2026 року на адресу Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання від позивача, в якому просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.
Враховуючи наведені доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом, та обсягом наданих послуг, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд прийшов до висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з позивача користь ттретьої особи 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 82, 137, 141 270 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Доповнити рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2026 року по справі за позовом  ОСОБА_1  до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції  про зняття арешту з майна.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Векрдикт Капітал» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. 
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту додаткового рішення 30 березня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду 
Волинської області        Філюк Т.М.