Справа № 507/195/26
Провадження № 2/507/240/2026
Номер рядка звіту 9
РІШЕННЯ      
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"25" березня 2026 р. Любашівський районний суд Одеської області у складі : 
головуючого судді - Дармакуки Т.П.
при секретарі судового засідання – Копищик М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любашівської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Любашівської селищної ради, ОСОБА_2 , в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог, позивач вказував, що він отримавши дозвіл на будівництво та земельну ділянку для будівництва житлового будинку і господарських будівель, у 1976 році збудував житловий будинок, однак право власності на вказаний будинок оформлено не було. У січня 2026 року він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно, з метою реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими, але йому було відмовлено в зв`язку з тим, що зареєструвати право власності на вищевказаний житловий будинок не має можливості, оскільки надані документи не відповідають вимогам закону. Таким чином, позивач в порядку передбаченому законом намагався зареєструвати право власності на житловий будинок, але в зв`язку з тим, що не має всіх документів, які вимагає реєстратор, він змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на даний житловий будинок із господарськими будівлями.
Позивач згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність та позов просив задовольнити.
Відповідачі:
Любашівська селищна рада надала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, заперечень по справі не має.
ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 27 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку (а.с.39).
Ухвалою від 23 лютого 2026 року залучено співвідповідача (а.с.45).
Ухвалою від 09 березня 2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
Державний реєстратор прийняв рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій № 82778711 від 08 січня 2026 року, вказуючи на те, що зареєструвати право власності на житловий будинок, не має можливості, оскільки надані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме відсутній документ, який підтверджує право власності на житловий будинок (а.с.7).
В судовому засіданні встановлено, що позивачу належить житловий будинок літ. «А», 1976 року загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 35,1 кв.м., із господарськими будівлями: літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», колодязь - № І, огорожа № 1-3, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені обставини підтверджуються технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями, витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, рішенням виконавчого комітету Любашівської селищної ради № 188 від 18 червня «Про присвоєння адреси на нерухоме майно – житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 - АДРЕСА_1 », висновком про технічний стан житлового будинку, рішенням виконкому Любашівської селищної ради від 23 травня 1974 року, із якого вбачається, що ОСОБА_1 надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці в АДРЕСА_2 , актом відведення земельної ділянки від 23 травня 1974 року, планом забудови земельної ділянки, відведеної ОСОБА_1 для будівництва житлового будинку, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 05 лютого 1975 року./а.с.8-34/.
Відповідно до висновку КП «Бюро технічної інвентаризації Любашівської селищної ради» від 20 червня 2025 року вартість зазначеного нерухомого майна становить 176933 грн. 
Згідно відомостей домової книги від 09 січня 1976 року та відповідно до довідки Любашівської селищної ради від 20 січня 2026 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35-37).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може також бути визнання права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частинами 1 та 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на будинок створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам.
Правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.
Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
З технічного паспорта на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1  вбачається, що житловий будинок збудований у 1976 році (а.с.8-27).
Разом із тим, згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідачі - Любашівська селищна рада та ОСОБА_2 позовні вимоги визнали. Суд вважає, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачами, а також те, що позивач позбавлений можливості оформити право власності на вищевказаний житловий будинок в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, 1976 року забудови, що розташований за адресою: АДРЕСА_1  .
Розподіл судових витрат між сторонами
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач не просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до Любашівської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок літ. «А», 1976 року, загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., із господарськими будівлями: літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», колодязь - № І, огорожа № 1-3, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 176933 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач:  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 .
Відповідачі: 
Любашівська селищна рада, адреса місцезнаходження: 66502, Одеська область, Подільський район, селище Любашівка, вул.Софіївська, 97, ЄДРПОУ 04380040.
ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 .

Суддя:         Т.П. Дармакука