Справа №567/2205/25
Провадження №2/567/240/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне рішення)

06 квітня 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Назарук В.А. 
при секретарі - Пономаренко Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та договорами про споживчий кредит
встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики та договорами про споживчий кредит в загальному розмірі 61587,42 грн. звернулося ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР".
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13.08.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено договір №4714860, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2400 грн. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом або стандартної (базової) процентної ставки 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також комісії за надання кредиту в розмірі 168 грн. 
Позивач зазначає, що ТОВ "МІЛОАН" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачці можливість користуватися грошовими коштами в межах кредитного ліміту, а відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим допустила заборгованість в розмірі 20841,60 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 2400 грн., заборгованість за відсотками 18273,60 грн. та заборгованість за комісією 168 грн.
31.08.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101304389, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом або стандартної (базової) процентної ставки 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також комісії за надання кредиту в розмірі 330 грн. 
Позивач зазначає, що ТОВ "МІЛОАН" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачці можливість користуватися грошовими коштами в межах кредитного ліміту, а відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим допустила заборгованість в розмірі 23805 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 3000 грн., заборгованість за відсотками 20475 грн. та заборгованість за комісією 330 грн.
Вказує, що на підставі договорів факторингу від 17.12.2021 та від 10.01.2023 у правовідносинах за вказаною заборгованістю (договір №4714860 від 13.08.2021 та №101304389 від 31.08.2021) була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з ТОВ "МІЛОАН" на ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та в подальшому на ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР".
08.09.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 було укладено договір №77586134 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5000 грн. строком на 30 днів, зі сплатою 1,99% в день.
Позивач зазначає, що ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватися грошовими коштами, а відповідач, в свою чергу, зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим допустив заборгованість в розмірі 16940,82 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 5000 грн., заборгованість за відсотками 11940 грн. та 0,82 грн. 3% річних (нарахованих у відповідності до ст.625 ЦК України).
Вказує, що на підставі договорів факторингу від 29.11.2021, від 17.12.2021, від 22.02.2022 та від 10.01.2023 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" на ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та в подальшому на ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР".
Таким чином, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договорами про споживчий кредит та договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) в загальному розмірі 61587,42 грн. 
Просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики та договором про споживчий кредит, а також понесені судові витрати.
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 13.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачці було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. 
Відповідачка правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши справу, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомила.
За погодженням представника позивача, оскільки відповідачка повідомлена про час та місце розгляду справи, згідно ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Судом встановлено, що 13.08.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН" було укладено договір №4714860, 31.08.2021 між ОСОБА_1 , та ТОВ "МІЛОАН" було укладено договір про споживчий кредит №101304389, а 08.09.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 було укладено договір №77586134 (на умовах повернення позики в кінці строку позики).
Вказані договори було укладено в електронній формі.
Порядок укладання договорів в електронній формі визначено Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". 
Зокрема, в ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
З аналізу положень ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Водночас, ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до норм ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст.207 ЦК України).
Статтею 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договори №4714860 від 13.08.2021, договір про споживчий кредит №101304389 від 31.08.2021 та договір №77586134 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 08.09.2021 є письмовими правочинами, які відповідають формі визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України.
Дані договори відповідають вимогам ст.1054 ЦК України і доказів того, що вони оспорювалися відповідачкою не подано.
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст.629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань.
Відповідно до умов договору №4714860 від 13.08.2021 (анкети-заяви), позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі позикодавець надав позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника кредит у розмірі 2400 грн. (п.1.2 договору), строком на 30 днів з 13.08.2021 (п.1.3 договору) з кінцевим терміном повернення 12.09.2021 (п.1.4 договору), зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 330 грн., яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору) та процентів за користування кредитом у розмірі 633,60 грн., які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2 договору). Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору).
Пунктом 2.2.1 договору визначено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний у п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.
Відповідно до п.2.2.2 кредитного договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з врахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору.
Згідно п.2.2.3 договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 (5%) договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 Договору.
З матеріалів справи встановлено, що кредитодавець свої зобов`язання за договором про споживчий кредит виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору.
Факт видачі (перерахування) 13.08.2021 кредитних коштів відповідачці ОСОБА_1 в розмірі 2400 грн. підтверджується квитанцією №f86c9fbe-8abc-49a3-be8e-233ca47794b8_637644953295329037 
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, 13.08.2021 ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 2400 грн. та цього ж дня нараховано 168 грн. комісії за оформлення кредиту, в період 14.08.2021-12.09.2021 нараховано відсотки у відповідності до п.1.5.2 договору, в період 13.09.2021-11.11.2021 нараховано відсотки у відповідності до п.1.6, 2.3.1.2 договору, будь-яких платежів на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачка не здійснювала. 
За умовами договору про споживчий кредит №101304389 від 31.08.2021 позикодавець надав позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника кредит у розмірі 3000 грн. (п.1.2 договору), строком на 30 днів з 31.08.2021 (п.1.3 договору) з кінцевим терміном повернення 30.09.2021 (п.1.4 договору), зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 330 грн., яка нараховується за ставкою 11% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору) та процентів за користування кредитом у розмірі 1125 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2 договору). Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору).
Пунктом 2.2.1 договору визначено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний у п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.
Відповідно до п.2.2.2 кредитного договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з врахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору.
Згідно п.2.2.3 договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 (5%) договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 Договору.
З матеріалів справи встановлено, що кредитодавець свої зобов`язання за договором про споживчий кредит виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору.
Факт видачі (перерахування) 31.08.2021 кредитних коштів ОСОБА_1 в розмірі 3000 грн. підтверджується квитанцією №aed5b130-597d-4c05-a436-b48928ee18e5_637660133516528262.
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, 31.08.2021 для ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 3000 грн., 31.08.2021 здійснено нарахування комісії за надання кредиту, в період 01.09.2021-30.09.2021 нараховано відсотки у відповідності до 1.5.2 договору, в період 01.10.2021-29.11.2021 нараховано відсотки у відповідності до п.1.6, 2.3.1.2 договору, будь-яких платежів на погашення заборгованості за договором про споживчий кредит відповідачка не здійснювала.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
29.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ "МІЛОАН", зокрема, ОСОБА_1 за договором №4714860 від 13.08.2021.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №4714860, здійсненого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", станом на 10.01.2023 загальний розмір заборгованості відповідачки перед ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" становить 20841,60 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту – 2400 грн., заборгованість за відсотками на момент відступлення права вимоги – 7833,60 грн., заборгованість з комісії – 168 грн., нараховані відсотки згідно кредитного договору – 10440 грн.
17.12.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ "МІЛОАН", зокрема, ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №101304389 від 31.08.2021.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №101304389, здійсненого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", станом на 10.01.2023 загальний розмір заборгованості відповідачки перед ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" становить 23805 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту – 3000 грн., заборгованість за відсотками на момент відступлення права вимоги – 10125 грн., заборгованість з комісії – 330 грн., нараховані відсотки згідно кредитного договору – 10350 грн.
В судовому засіданні з копії договору позики №77586134 від 08.09.2021 встановлено, що 08.09.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до умов якого остання отримала позику в розмірі 5000 грн. (п.2.1 договору), строком на 30 днів (п.2.2 договору), зі сплатою 1,99 відсотків в день (процентна ставка є фіксованою (п.2.3 договору)). Орієнтовна загальна вартість позики – 6194 грн. 
Кредитодавець свої зобов`язання за вказаним договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору.
Факт видачі (перерахування) кредитних коштів ОСОБА_1 за вказаним договором позики підтверджується листом ТОВ "ФК "ФІНЕКСПРЕС", адресованим ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", відповідно до якого 08.09.2021 ОСОБА_2 на ЕПЗ № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти в розмірі 5000 грн., номер платежу 329de8c5-6996-4372-8993-0e3f3495e99a.
З розрахунку заборгованості за договором позики №77586134 від 08.09.2021 вбачається, що 08.09.2021 ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 5000 грн., в період 08.09.2021-08.10.2021 нараховано відсотки за зниженою відсоткового ставкою, в період з 10.10.201-06.01.2022 відсотки нараховувалися за базовою процентною ставкою. Станом на 22.02.2022 загальна заборгованість становить 16940 грн. Будь-яких платежів на погашення заборгованості за кредитним договором відповідач не здійснював.
Таким чином в судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що відповідачка умови договору позики №77586134 від 08.09.2021 щодо повернення кредиту порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами та основного тіла кредиту.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
22.02.2022 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", зокрема, ОСОБА_1 за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №77586134 від 08.09.2021.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №77586134, здійсненого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", станом на 10.01.2023 загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" становить 16940,82 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту – 5000 грн., заборгованість за відсотками на момент відступлення права вимоги – 11940 грн., нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст.625 ЦК України – 0,82 грн.
На підставі договору факторингу від 10.01.2023 у правовідносинах за заборгованістю за договором від 13.08.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН" №4714860, договором від 31.08.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН" №101304389, та за договором вд 08.09.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР".
Таким чином, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договорами про споживчий кредит та договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) в загальному розмірі 61587,42 грн. 
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Так, згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Оскільки, відповідно до умов укладених договорів ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом, комісію за надання кредиту, однак їх не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, то зазначена заборгованість підлягає стягненню з неї в примусовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачка порушила свої зобов`язання за договором позики та договорами про споживчий кредит, кредитні кошти не повернула, комісію та відсотки за користування кредитними коштами не сплатила, зважаючи на заміну кредитора у кредитних зобов`язаннях, з ОСОБА_1 на користь позивача стягненню заборгованість за договором позики та договорами про споживчий кредит.
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Водночас, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не виконала своїх грошових зобов`язань перед позивачем за договорами про споживчий кредит №4714860 від 13.08.2021, №101304389 від 31.08.2021 та договором позики №77586134 від 08.09.2021. 
При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідачка належних доказів повернення грошових коштів за договором позики та договором про споживчий кредит суду не подала.
Окрім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору, що становить 2422,40 грн.
Звертаючись до суду, позивач серед іншого просить стягнути з відповідачки 16000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З наданих доказів вбачається, що 01.07.2024 між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та адвокатським бюро "ЛІГАЛ ІССІСТАНС" було укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024, а 03.11.2025 підписано заявку на надання юридичної допомоги №549, відповідно до яких адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правничу допомогу у справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики та договорами про споживчий кредит.
З витягу з акту №16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 встановлено, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" понесено 16000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
При вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Суд також має враховувати чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у праві, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги, та інші обставини.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ч.3 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.
Суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із стягненням заборгованості договором позики та договорами про споживчий кредит.
Тобто, даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають з відносин банківського кредитування та є одним з найбільш розповсюджених судових спорів. У спорах такого характеру, за відсутності інших позовних вимог, відсутності протиріч між наявними у справі документами, судова практика є сталою. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.
Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Також вирішення спору було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без участі адвоката у судовому засіданні.
Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.
З огляду на викладене та беручи до уваги наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини справи та досліджені докази, судом не встановлено, що витрати позивача у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат за надання правничої допомоги у розмірі 6000 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.4, 12, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263-268, 274, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" 61587 грн. 42 коп. заборгованості за договором позики та договорами про споживчий кредит, 2422 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору та 6000 грн. витрат на правничу допомогу. 

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (місцезнаходження: м.Київ, вул.Мечнікова, 3 офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926),
відповідач – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 15.04.2026.

Суддя Острозького районного суду	Назарук В.А.