243/11191/25
2/243/171/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді    Сидоренко І.О.
за участю:
секретаря судового засідання  Зубкова В.В.,
представника позивача    ОСОБА_1 ,
відповідача      ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

02.12.2025 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яка обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача. З 01 вересня 2025 року позивач навчається в Державному вищому навчальному закладі «Донбаський державний педагогічний університет» на І курсі за спеціальністю «Психологія» на заочній формі навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб. Один рік навчання коштує 16300 грн. На теперішній час позивача повністю матеріально забезпечує мати, яка сплачує грошові кошти за навчання позивача, та відповідно надає грошові кошти на інші потреби та витрати позивача. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги необхідної для навчання позивача, хоча згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Мати позивача не в змозі самостійно утримувати позивача, через що позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.
Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання до досягнення 23-х років в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.
Позивач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив суд стягнути з нього аліменти у розмірі 5 % від його заробітку, оскільки дана частка становить половину вартості навчання позивача, що буде достатньою для матеріального забезпечення позивача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд доходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28 серпня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Слов`янськ Донецької області, її батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_4 .
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 2/243/1281/2013 від 16.04.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано та повернено ОСОБА_4 дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 2/243/1287/2013 від 08.04.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягувались аліменти на утримання  ОСОБА_3 щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення повноліття доньки.
Відповідно до Довідки № 24/25-26 від 03.10.2025 року, виданої Державним вищим навчальним закладом «Донбаський державний педагогічний університет», ОСОБА_3 з 01 вересня 2025 року навчається в даному учбовому закладі на І курсі за спеціальністю «Психологія» на заочній формі навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб. Термін навчання з 01.09.2025 року до 30.06.2029 року.
Як зазначено у Листі Відділу реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 20-19/4-1493 від 07.10.2025 року, позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_6  зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Договору оренди житлового приміщення від 16.02.2026 року, відповідач ОСОБА_2 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 1 рік зі сплатою орендної плати у розмірі 6000 грн. на місяць.
Відповідно до Акту обстеження квартири у житловому приміщенні по факту проживання від 09.03.2026 року, складеному співвласниками квартир ТОВ «Дивобуд» (мешканцями будинку АДРЕСА_3 , дійсно без реєстрації проживають: ОСОБА_2 , 1974 року народження, ОСОБА_7 , 1983 року народження, ОСОБА_8 , 2012 року народження.
Як зазначено у Довідці про доходи № 100-108-1/3-33 від 09.02.2026 року, наданої Криворізькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», ОСОБА_2 працює в Криворізькій філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з 01.08.2023 року на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 5 розряду. Загальна сума доходу за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року становить 384602,21 грн.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.
З матеріалів справи видно, що донька відповідача навчається на І курсі в Державному вищому навчальному закладі «Донбаський державний педагогічний університет» за спеціальністю «Психологія», форма здобуття освіти заочна, за рахунок фізичних та юридичних осіб. Термін навчання в закладі освіти з 01.09.2025 року до 30.06.2029 року.
Отже, повнолітня позивач ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.
Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Як зазначено у ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (придбання необхідної учбової літератури, канцелярського приладдя, продуктів харчування, вартості проїзду, одягу, взуття та іншого), позивачем не надано. Крім того, позивач навчається на заочній формі навчання, що дає її можливість працювати.
Таким чином, доводи позовної заяви в частині присудження аліментів в розмірі 1/4 частини, є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме у такому розмірі, позивачем не надано.
При цьому суд приймає до уваги, що відповідач, як внутрішньо переміщена особа, на даний час проживає в м. Кривий Ріг та орендує квартиру, за оренду якої сплачує 6000 грн. на місяць, та те, що відповідач частково визнає позовні вимоги щодо стягнення аліментів та згоден сплачувати їх у розмірі 1/20 частини його заробітку (доходу), що становить половину вартості навчання позивача, однак зазначає наступне.
Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи, що аліменти сплачуються не тільки на оплату навчання, а також на матеріальні витрати пов`язані з придбанням навчального матеріалу, проїздом до місця навчання, оплатою Інтернету у зв`язку із навчанням тощо, що в сукупності створює потребу позивача в утриманні, та беручи до уваги, що відповідач перебуває у працездатному віці та може надавати матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, суд дійшов до висновку, що сплата аліментів у розмірі 1/20 частини заробітку відповідача (на яку погоджується відповідач), є занадто недостатніми та необґрунтованими.
Враховуючи, що ОСОБА_3 є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до її збагачення, суд вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.
Визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-III, Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).
Отже, суд вважає за належне стягнути з відповідача аліменти на період навчання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) до припинення ОСОБА_3 навчання в учбовому закладі, тобто до 30.06.2029 року, але не більш ніж до 23 років.
Відповідно до п. 7 ст. 264, ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору.
На підставі викладеного, та керуючись ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 182, 183 СК України, 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягувати з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює в Криворізькій філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 5 розряду,на користь  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на час її навчання, в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02 грудня 2025 року і до припинення  ОСОБА_3 навчання в учбовому закладі, тобто до 30 червня 2029 року, але не більш ніж до досягнення  ОСОБА_3 двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави на рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Повний текст рішення виготовлений 16 квітня 2026 року.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду       І.О. Сидоренко