ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 335/6206/21
провадження № 61-1029св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:
позивач - Комунальне підприємство «Водоканал»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (помер), ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу з оплати за централізоване водопостачання і водовідведення

за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Гончар М. С., Подліянової Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року Комунальне підприємство «Водоканал» (далі - КП «Водоканал») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідача на свою користь заборгованість за послуги централізованого водопостачання і водовідведення в розмірі 16 493,53 грн.

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 21 квітня 2022 року позов задовольнив частково. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Водоканал» заборгованість за послуги водопостачання та каналізації за період з червня 2018 року до березня 2021 року в сумі 14 739,06 грн. В іншій частині позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 25 квітня 2024 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за виключними обставинами. Залишив у силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2022 року у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (письмове провадження), за позовом КП «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу з оплати за централізоване водопостачання і водовідведення.

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 26 липня 2024 року заяву про перегляд рішення за виключними обставинами визнав неподаною та повернув ОСОБА_1 .

Ухвалою від 28 червня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подала апеляційні скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 12 вересня 2024 року та від 14 жовтня 2024 року відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за виключними обставинами, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2024 року про визнання неподаною та повернення заяви про перегляд рішення за виключними обставинами та ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 27 листопада 2024 року залучив на стадії апеляційного розгляду справи ОСОБА_4 як правонаступника відповідача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що ОСОБА_4 є такою, що прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 з моменту її відкриття. Оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, для повного і всебічного розгляду справи суд вважав за необхідне залучити на стадії апеляційного розгляду справи правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .

Короткий зміст касаційних скарг та їх узагальнені аргументи

У січні 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційні скарги, в яких, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року й ухвалити нове рішення.

Касаційні скарги мотивовані тим, що апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі безпідставно зазначив, що в судовому засіданні 16 жовтня 2024 року  ОСОБА_1 заявила клопотання про залучення правонаступників    ОСОБА_2 , оскільки вона не заявляла такого клопотання, а лише повідомила про факт смерті. Також скарга містить доводи про безпідставність висновків апеляційного суду про прийняття  ОСОБА_4 спадщини, адже вона її не приймала.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

24 березня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи 

Апеляційний суд встановив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2022 року частково задоволено позовні вимоги КП «Водоканал» та стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги водопостачання та каналізації за період з червня 2018 року до березня 2021 року в сумі 14 739,06 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за виключними обставинами. Залишено в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2022 року у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (письмове провадження) за позовом КП «Водоканал» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2024 року заяву про перегляд рішення за виключними обставинами визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішення, ОСОБА_1 подала апеляційні скарги.

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 12 вересня 2024 року та 14 жовтня 2024 року відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за виключними обставинами, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2024 року про визнання не поданою та повернення заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні 16 жовтня 2024 року  ОСОБА_1 заявила клопотання про залучення правонаступників ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 листопада 2024 року Запорізький апеляційний суд постановив ухвалу, якою витребував у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В. М. інформаційну довідку зі Спадкового реєстру на підтвердження (спростування) того, чи складався (не складався) заповіт спадкодавцем ОСОБА_2 та чи наявна (відсутня) заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 ; витребував у Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформацію про те, хто саме був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 01 лютого 2023 року.

26 листопада 2024 року від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В. М. надійшли інформаційні довідки з реєстрів.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 листопада 2024 року № 79226577 інформації про заведення спадкової справи та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину немає.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 листопада 2024 року № 79226630 інформації про заповіти та спадкові договори немає.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 спадкоємці не звертались до нотаріусів з заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї.

27 листопада 2024 року від Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради надійшла відповідь, що за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01 лютого 2023 року були зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 01 лютого 2023 року були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно зі свідоцтвом про шлюб від 02 грудня 2006 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 02 грудня 2006 року зареєстрували шлюб. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_8 , жінки - ОСОБА_8 .

З огляду на зазначене апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 з моменту її відкриття (частини третя, п`ята статті 1268 ЦК України).

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційних скарг, дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. 

Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Процесуальне правонаступництво (стаття 55 ЦПК України) є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідні відповідні первинні документи, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за його правилами.

Закон не ототожнює поняття «процесуальне правонаступництво» і «заміна сторони виконавчого провадження», оскільки ці інститути регулюються окремими статтями ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Відповідно до частин першої, третьої - п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (частина перша статті 1282 ЦК України).

Із матеріалів цієї справи відомо, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2023 року, частково задоволено позовні вимоги КП «Водоканал» та стягненосолідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги водопостачання та каналізації за період з червня 2018 року до березня 2021 року в сумі 14 739,06 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Тобто, вказане рішення набрало законної сили.

Під час розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 на ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за виключними обставинами, від 26 липня 2024 року про визнання не поданою та повернення заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, на від 28 червня 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами апеляційний суд постановив ухвалу, якою на стадії апеляційного розгляду справи правонаступника залучив ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .

Мотивував зазначену ухвалу тим, що  ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 з моменту її відкриття (частини третя, п`ята статті 1268 ЦК України).

Такий висновок апеляційного суду є передчасним, адже згідно зі встановленими апеляційним судом обставинами ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою, яка є відмінною від місця реєстрації спадкодавця, а доказів (обставин) постійного проживання її разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини суд не здобув.

Отже доводи касаційної скарги в цій частині знайшли підтвердження.

Крім того, апеляційний суд, замінюючи відповідача правонаступником, не встановив розміру спадкової маси і того, чи відповідає розмір вартості успадкованого майна (якщо воно є) розміру боргу спадкодавця, стягнутого рішенням суду у цій справі.

З огляду на зазначене, апеляційний суд зробив передчасний висновок про заміну померлого відповідача його правонаступником.

Відповідно до частин тертої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За викладених обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	А. Ю. Зайцев 	
	Є. В. Коротенко   В. М. Коротун 	
	М. Ю. Тітов