11.03.2026 Справа № 756/164/26

Справа №756/164/26
Провадження №3/756/574/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 КУпАП,
УСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 556514 водій ОСОБА_1 , 31.12.2025 о 17:50 год. у м. Києві по вул. Богатирській, 32, при заїзді на паркувальний майданчик супермаркету NOVUS, керуючи автомобілем Honda Accord, номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала безпечної швидкості руху, дорожню обстановку у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, при виникненні перешкод, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди та скоїла наїзд на бетонні сфери. Внаслідок ДТП транспортний засіб та бетонні сфери отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги пунктів 12.1, 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що 31.12.2025 о 17:50 год. вона керувала автомобілем Honda Accord, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Богатирській, 32, коли вирішила заїхати до супермаркету NOVUS. Видимість була поганою, відсутнє світло та йшов сніг. Жодних заборонних знаків щодо здійснення повороту ліворуч не було. Вона рухалася повільно, наближаючись до шлагбауму відчула, як наїхала на перешкоду. Як потім з`ясувалося, наїхала на бетонні сфери, яких не було видно, вони були повністю під снігом. Також потім нею був виявлений знак 3.21 «В`їзд заборонено», який, у порушення вимог пріоритету правого розміщення, як визначено ДСТУ 4100:2021, був розміщений ліворуч та менше ніж за 100 м від повороту, що унеможливило для неї вчасно виявити його та відповідно не продовжувати рух далі на бетонні сфери. Тож, у дорожній ситуації, що виникла, вона об`єктивно не спроможна була виявити перешкоди для руху у вигляді бетонних сфер, при цьому швидкість її руху дозволяла це зробити, якби вона вчасно побачила заборонний дорожній знак. Оскільки у її діях відсутня вина, просила закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, відеозапис з місця вчинення правопорушення, фотознімки, надані ОСОБА_1 , оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Згідно з п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним..
Відповідно до п. 12.2 Правил дорожнього руху України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
У п. 12.3 Правил дорожнього руху України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. 
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку.
Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Зазначене правопорушення є правопорушенням з матеріальним складом і вважається закінченим з моменту настання суспільно шкідливих наслідків у виді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Для констатації наявності у діях порушника об`єктивної сторони вказаного правопорушення необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та пошкодженням майна, зазначеного в диспозиції статті 124 КУпАП.
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Заперечуючи проти притягнення її до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 посилалась на те, що дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» розміщено зліва проїзної частини таким чином, що його неможливо завчасно побачити. 
За приписами Закону України «Про дорожній рух» дорожні знаки встановлюються відповідно до Правил дорожнього руху та повинні відповідати проекту та схемі організації дорожнього руху, які погоджені із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.
Так, відповідно до п.8.2-1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.
Пунктом 8.12 ПДР встановлено заборону самовільно встановлювати, знімати, пошкоджувати чи закривати дорожні знаки, технічні засоби організації дорожнього руху (втручатись у їх роботу), розташовувати плакати, афіші, рекламні носії та встановлювати пристрої, які можуть бути прийняті за знаки та інші пристрої регулювання дорожнього руху або можуть погіршити їх видимість чи ефективність, осліпити учасників дорожнього руху, відволікти їхню увагу і поставити під загрозу безпеку дорожнього руху.
Пунктом 14.5.20 ДСТУ 4100:2021, затверджений Наказом № 191 від 26.05.2021 Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" перебачено, що знак 3.21 «В`їзд заборонено» потрібно застосовувати для заборони в`їзду усіх ТЗ з метою: запобігання зустрічному руху ТЗ на ділянках доріг з одностороннім рухом, при цьому на дорогах із кількома проїзними частинами, відокремленими одна від одної бульваром, розділювальною смугою в бордюрному профілі або огородженням, знак 3.21 дозволено установлювати для кожної проїзної частини з одностороннім рухом; запобігання виїзду ТЗ назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду та виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки ТЗ, майданчиках відпочинку, АЗС тощо; заборони в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 потрібно застосовувати разом із табличкою 7.9; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їхніх наслідків, а також ТЗ Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Державної прикордонної служби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції та органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань). У разі встановлення знака 3.21 на ділянці дороги між перехрестями, на початку ділянки повинен бути встановлений попередній знак 3.21 із табличкою 7.1.1. Не треба застосовувати знак 3.21 із табличками 7.3.1-7.3.3, 7.5.1-7.5.9.
Відповідно до п. 14.2.4 ДСТУ 4100:2021 знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (дозволено установлювати на присипній бермі), на тротуарі (за умови, що опори знаків не заважають руху особам на інвалідних візках), розділювальній смузі, газоні тощо та над проїзною частиною (на консольній, рамній опорі, розтяжці тощо) крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. Спосіб установлення знака визначається з урахуванням 14.2.17. На дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги (з урахуванням інформації, що міститься на них), потрібно дублювати. Дублюючі знаки рекомендовано встановлювати на розділювальній смузі, а за її відсутності чи недостатньої ширини - над дорогою або на лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги. Знаки дозволено розміщувати на опорах зовнішнього освітлення, електрозв`язку, інших інженерних мереж. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено», розміщений ліворуч проїзної частини, що об`єктивно унеможливлює його виявлення в тих умовах, які мали місце під час дорожньо-транспортної пригоди 31.12.2025 за участю автомобіля Honda Accord, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . 
З огляду на розміщення заборонного знаку 3.21 «В`їзд заборонено» з порушенням вимог ДСТУ 4100:2021, відсутні підстави не приймати до уваги твердження водія ОСОБА_1 про відсутність з її боку порушень пунктів 21.1, 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху, яка під час розгляду справи стверджувала, що у тій дорожній ситуації, яка мала місце - темна пора доби, засніженість, погана видимість, вона не побачила заборонний дорожній знак, який під час руху не попав у зону її видимості через неправильне розташування зліва, а швидкість її руху за умови правильного розташування дорожнього знаку дозволила б їй вчасно відреагувати на дорожню обстановку і не продовжувати рух далі на перешкоди у вигляді бетонних сфер. 
З огляду на викладені обставини суд вважає не доведеними належними та допустимими доказами факти порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, які призвели до наслідків у вигляді ДТП.
При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
У той же час, інших об`єктивних доказів на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, матеріали справи не містять.
Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому усі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Враховуючи наведене вище та розглядаючи справу на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, суддя приходить до висновку, що доказами, які містяться в матеріалах справи, не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 124, 247, 251, 252, 268, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Тиха