Справа № 466/4631/25 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С. 
Провадження № 22-ц/811/4016/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
секретар судового засідання – Федчун Н. С.,
з участю – представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Коцюбинської Л. С., представника відповідача приватного виконавця Білецького І. М. – адвоката Кусого А. В., представника позивачки – адвоката Ганусяка О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, яка підписана представником Кусим Андрієм Васильовичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2025 року (повний текст ухвали складено 31 жовтня 2025 року), у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів аукціону,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2025 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (далі – приватний виконавець Білецький І. М.), третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів аукціону.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Ганусяка О. І. про залишення позову без розгляду, задоволено.
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного виконавця Білецького І. М., третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів аукціону, залишено без розгляду.
У задоволенні заяви адвоката Кусого А. В. про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив приватний виконавець Білецький І. М., подавши через систему «Електронний суд» в листопаді 2025 року апеляційну скаргу, яка підписана представником Кусим А. В., в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2025 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У випадку залишення ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2025 року без змін, просить цю ухвалу скасувати в частині відмови у задоволенні заяви адвоката Кусого А. В. про стягнення витрат на правову допомогу та постановити в цій частині нове рішення про задоволення цієї заяви.
Також просить стягнути з позивачки на користь приватного виконавця Білецького І. М. судові витрати у суді апеляційної інстанції, в розмірі 10 484 грн 84 коп.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом під час вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду не враховано, що за приписами процесуального закону заборонено вчиняти таку процесуальну дію на стадії розгляду справи по суті. Оскаржена ухвала постановлена вже під час розгляду справи по суті, адже по справі закрито підготовче провадження ухвалою суду від 30 липня 2025 року. Подання заяви про залишення позовної заяви без розгляду вважає формою зловживання правами з боку позивача. У зв`язку із цим вважає, що судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви приватного виконавця Білецького І. М. про стягнення на його користь з позивачки витрат на професійну правничу допомогу, адже дії останньої є необґрунтованими, що і стало підставою для звернення приватного виконавця за наданням йому фахової правової допомоги. Розмір заявлених витрат є співмірним та доведеним, позивачка не висловила заперечень щодо цього.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які з`явились до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Щодо залишення позову без розгляду.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Положеннями статті 43 ЦПК України передбачено загальні процесуальні права та обов`язки учасників справи.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Тлумачення пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що указаний припис процесуального закону передбачає залишення без розгляду позову за заявою позивача до початку розгляду справи по суті (див. постанову Верховного Суду від 18 лютого 2025 року в справі №760/4216/24).
Відповідно до положень статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
Частиною другою статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Відтак, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому (див. постанову Верховного Суду від 28 січня 2026 року в справі № 947/10842/23).
Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина перша статті 196 ЦПК України).
Завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (частина перша статті 189 ЦПК України).
Пунктом 1 частини другої статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про залишення позовної заяви без розгляду.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).
За змістом частин першої, третьої статті 217 ЦПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті. 
За правилами частини першої статті 227 ЦПК України суд заслуховує вступне слово позивача та третьої особи, яка бере участь на його стороні, відповідача та третьої особи, яка бере участь на його стороні, а також інших учасників справи.
Таким чином, розгляд справи розпочинається зі вступного слова позивача, а результат аналізу цих норм дає підстави для висновку, що відповідно до статті 414 ЦПК України, якою передбачена можливість залишення позову без розгляду, позов не може бути залишений без розгляду судом касаційної інстанції за заявою позивача, оскільки він вже вирішений по суті шляхом ухвалення судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій, а позивач наділений правом на залишення без розгляду його позову лише за умови подання ним такої заяви до початку розгляду справи по суті (див. постанови Верховного Суду від 25 червня 2020 року в справі № 295/1731/16-ц, від 24 лютого 2021 року в справі № 404/10645/14-ц та від 16 вересня 2021 року в справі № 445/1198/17).
Колегія суддів звертає увагу на те, що після початку розгляду справи по суті передбачено право позивача відмовитись від позову, згідно зі статтею 206 ЦПК України.
У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року в справі №308/13199/17 зазначено, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду, оскільки подати заяву про залишення позову без розгляду є правом позивача, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу. При цьому надане позивачу право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи і суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана. Також встановлено, що розгляд справи по суті не розпочато.
Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням у встановленому законом порядку та до початку розгляду справи по суті (див. постанову Верховного Суду від 21 січня 2026 року в справі № 166/1026/25).
Подібного висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2020 року в справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року в справі № 308/13199/17, від 04 квітня 2022 року в справі № 441/1609/19 та від 16 січня 2023 року в справі № 759/25664/21.
У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2023 року в справі №683/1861/19 суд касаційної інстанції, погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вказав, що ухвала місцевого суду про залишення позову без розгляду відповідає положенням пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки відповідне клопотання подане представниками позивача у підготовчому засіданні, а тому підлягає задоволенню.
У постанові Верховного Суду від 29 листопада 2018 року у справі № 910/22824/17 зазначено, що згідно з протоколом судового засідання від 29 березня 2018 року, цього ж дня суд першої інстанції без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05 квітня 2018 року. При цьому позивач 04 квітня 2018 року, тобто, до початку розгляду справи по суті, через відділ діловодства суду подав заяву про залишення позовної заяви ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» без розгляду, що встановлено і судами попередніх інстанцій. Верховний Суд не погодився з висновками судів про те, що розгляд справи по суті розпочинається з дати закриття підготовчого засідання у випадку призначення справи до розгляду по суті на іншу дату, ніж дата закриття підготовчого засідання та постановлення відповідної ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. На цій підставі суд касаційної інстанції скасував судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та залишив позов без розгляду.
У цій справі ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного виконавця Білецького І. М. про визнання недійсними результатів аукціону та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 16 червня 2025 року.
30 травня 2025 року через систему «Електронний суд» позивачка подала заяву про зміну предмета позову.
Також 30 травня 2025 року через систему «Електронний суд» позивачка подала заяву про забезпечення позову, в задоволенні якої ухвалою суду від 04 червня 2025 року відмовлено.
Протокольною ухвалою від 16 червня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Коцюбинської Л. С. про оголошення перерви, оголошено перерву до 14 липня 2025 року.
Протокольною ухвалою від 14 липня 2025 року задоволено клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 – адвоката Оприска М. В. про відкладення підготовчого судового засідання, продовжено перерву до 30 липня 2025 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 14 жовтня 2025 року.
14 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» позивачка подала клопотання про залишення заяви без розгляду.
14 жовтня 2025 року після відкриття судового засідання, на стадії вирішення клопотань суд, оголосивши подане позивачкою клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, заслухавши представників учасників справи, які з`явились, постановив оскаржену ухвалу.
Таким чином, враховуючи фактичні обставини, з огляду на положення наведених вище приписів ЦПК України та правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, з урахуванням того, що клопотання про залишення позовної заяви без розгляду надійшло до суду через систему «Електронний суд» до відкриття судового засідання з розгляду справи по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги у цій частині висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Тобто, стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, зокрема у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення, яке само по собі не підтверджує наявність необґрунтованих дій позивача.
При компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивача із застосуванням частини п`ятої статті 130 ГПК України (частини п`ятої статті 142 ЦПК України) має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше) (пункт 7.19. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21)
Для стягнення на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 15 січня 2025 року в справі № 511/967/24, від 02 липня 2025 року у справі № 379/728/24, від 28 серпня 2025 року в справі № 357/5156/23 та від 23 грудня 2025 року у справі №750/14656/24).
У цій справі місцевий суд не встановив, що позивачка від моменту звернення до суду із позовною заявою і до залишення позову без розгляду, діяла недобросовісно, зловживала процесуальними правами, мала на меті ущемлення прав відповідачів та, врахувавши, що саме по собі постановлення ухвали про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивачки, дійшов правильного висновку про відмову представнику відповідача у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги про те, залишення позовної заяви без розгляду є формою зловживання правами з боку позивачки. 
Також під час апеляційного розгляду не встановлено, що дії позивачки були необґрунтованими та стали підставою для звернення приватного виконавця за наданням йому фахової правової допомоги.
За обставин того, що відсутні підстави для компенсації відповідачу понесених ним витрат, колегія суддів не убачає підстав для аналізу доводів апеляційної скарги щодо їх розміру та відсутності заперечень позивачки щодо такого.
Відтак, відповідні доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки її доводи вірних висновків суду не спростовують, ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для здійснення розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, яка підписана представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий        С.М. Копняк

Судді:         С.М. Бойко

А.В. Ніткевич