ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/924/26 Справа № 199/286/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур -Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20 лютого 2026 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 

за участю:
особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Амур -Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та судовий збір у сумі 665,60 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 22.12.2025 о 10-45 годині в м. Дніпро, по вул. Любарського (Білостоцького), 110, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння кінцівок пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під запис бодікамери 473903, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вказує, що справа в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянута за його відсутності, про дату час та місце розгляду справи не повідомлений належним чином, що позбавило його права надати пояснення у суді.

ОСОБА_1 вказує, що за змістом протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не зазначено відповідно до якого пункту положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» його зупинено, причини зупинки працівниками поліції не роз`яснено, вважає зупинку незаконною, відповідно всі подальші дії щодо проходження ним огляду на стан сп`яніння не зобов`язаний виконувати, а дії працівників поліції незаконними.
Наголошує на тому, що в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015, в матеріалах справи відсутнє направлення до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, не дотримано процедури направлення на огляд водія, тому вважає його незаконним.
Вважає визначені на місці зупинки ознаки наркотичного сп`яніння суб`єктивними висновками працівників поліції, які не підтверджені жодними об`єктивними доказам, а рапорт поліцейського та протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути доказом винуватості особи.
Позиції учасників апеляційного процесу. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, що дійсно керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , у вказані в протоколі дату, час та місце. Зазначив, що на пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння відмовився, мотивуючи своє рішення тим, що перебував на роботі (здійснював доставку води), а також про те, що тремтіння рук зумовлене фізичними навантаженнями на роботі.
Також, ОСОБА_1 просив долучити до матеріалів справи медичні висновки про результати огляду на стан наркотичного сп`яніння, проте зазначені документи є безвідносними до дати події правопорушення, у зв`язку з чим апеляційним судом у задоволенні клопотання відмовлено.
Мотиви апеляційного суду.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, доходить наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи. 
Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №547511 від 22.12.2025; рапорті інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області ДПП від 22.12.2025, яким підтверджуються обставини, викладені в протоколі; та відеозаписі з нагрудних реєстраторів працівників поліції.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
На відеозаписі з нагрудної камери співробітника поліції зафіксовано момент зупинки транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Працівники поліції встановили особу ОСОБА_1 , перевірили його документи. На запитання ОСОБА_1 до працівників поліції про причини зупинки, інспектор відповів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не пристебнутий ременем безпеки. 
Далі за змістом відеозапису у ОСОБА_1 встановлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Поліцейський декілька разів запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, роз`яснив, що на місці зупинки пройти огляд неможливо у зв`язку з встановленими у нього ознаками саме наркотичного сп`яніння, роз`яснив порядок проходження огляду.
Разом з цим, інспектором поліції роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та відсторонено особу від керування транспортним засобом.
Отже, факт керування транспортним засобом та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу співробітника поліції зафіксовано на відеозаписі та не заперечується й самим ОСОБА_1 під час розгляду апеляційного провадження.
Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність причин для його зупинки, апеляційний суд, не приймаючи вказані заперечення, виходить з того, працівники поліції діяли на підставі положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», якою визначено перелік підстав за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху, про що повідомлено ОСОБА_1 після його зупинки.
Крім того, статтю 8 Закону України «Про Національну поліцію» доповнено частиною четвертою (згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022), яка передбачає, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно з призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Доводи про порушення порядку проведення огляду спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, зокрема в медичному закладі на що останній відмовився, тому працівники поліції, дотримуючись вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, склали стосовно останнього протокол.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху).
За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.
За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність. 
Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Стосовно доводів про відсутність письмового направлення для проведення огляду у закладі охорони здоров`я, що, на думку ОСОБА_1 , виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, направлення на проходження огляду водія на стан сп`яніння в медичному закладі складається поліцейським у випадку, коли водій погоджується та виявив бажання пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.
Направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Водночас, у цій справі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тому у поліцейського були відсутні підстави для складення такого направлення. 
З доводами апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та невірного їх визначення працівниками поліції, апеляційний суд погодитись не може і вважає їх такими, що ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні положень закону.
Апеляційний суд враховує, що ознаки наркотиного сп`яніння, виявлені нарядом поліцейських у ОСОБА_1 відповідають п. 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗУ 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованого в МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858.
Таким чином, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в установленому порядку, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції та поясненнями самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.
Доводи особи щодо неналежності доказів, а саме відсутності причини зупинки для транспортного засобу та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ї, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки наявні у матеріалах справи докази цілком узгоджуються між собою та в них зафіксовані фактичні обставини події.
Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі та положень КУпАП, які особа тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20 лютого 2026 року стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         О. П. Піскун