ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/19989/25
категорія 106030200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М., 
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
Позивач через свого представника адвоката Єрьоміну В.А. звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 стосовно не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 28 грудня 2024 року по день фактичної виплати додаткової винагороди у повному обсязі - 20 червня 2025 року, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 28 грудня 2024 року по день фактичної виплати додаткової винагороди - 20 червня 2025 року, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати.
В обґрунтування позову зазначає, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 та 28.14.2024 отримав поранення, після чого проходив довготривале лікування; 20.06.2025 позивачу було здійснено нарахування та виплата додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови КМ України від 28.02.2022 № 168, однак в порушення Закону № 2050-ІІІ відповідач не виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Ухвалою від 19.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; витребувано у відповідача докази (накази, картки особового рахунку тощо) про виплату позивачу 20 червня 2025 року додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач звернувся для захисту своїх прав та інтересів до неналежного відповідача; станом на дату подання відзиву, військова частина НОМЕР_2 була передана з 10 армійського корпусу, в підпорядкуванні якого перебуває військова частина НОМЕР_1 та перебувала військова частина НОМЕР_2 , в підпорядкування 14 армійського корпусу, в зв`язку з чим військова частина НОМЕР_2 більше не перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 та 10 армійського корпусу; огляду на матеріали справи, зміст позовних вимог, на переконливу думку військової частини НОМЕР_1 , позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тим більше звернувся до неналежного відповідача.
Щодо витребуваних судом документів, відповідач у відзиві на позов повідомив суд про те, що витребувані судом документи, а саме: накази, картки особового рахунку тощо про виплату позивачу 20 червня 2025 року додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168, не можуть бути надані суду, оскільки такі відсутні у військової частини НОМЕР_1 .
Позивач відповіді на відзив не подав.
Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Предметом спору є бездіяльність відповідача, яка полягає в невиплаті позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 28 грудня 2024 року по день її фактичної виплати у повному обсязі 20 червня 2025 року, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати.
В статті 77 КАС України зазначено:
"1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача."
Враховуючи зазначені норми, суд звертає увагу на недоведеність:
- позивачем того, що відповідачем 20.06.2025 йому виплачена додаткова грошової винагорода, відповідно до постанови КМ України від 28.02.2022 № 168;
- відповідачем, того, що військова частина НОМЕР_2 більше не перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 і що цією частиною 20.06.2025 позивачу виплачене грошове забезпечення без порушенням строків його виплати або виплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків цього грошового забезпечення.
Таким чином на підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , 28.12.2024 отримав вогнепальне поранення та вибухову травму (а.с. 10), у зв`язку із чим перебував на лікуванні; відповідач 20.06.2025 виплатив позивачу з порушенням строків виплати грошове забезпечення в сумі 472905,91 грн (а.с.13), при цьому не здійснив виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).
Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення).
Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету (ст. 6 Закону № 2050-ІІІ).
Відповідно до п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата, грошове забезпечення).
Згідно ст.ст. 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період не виплати доходу; виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Аналогічні приписи містяться і у 5 Порядку № 159, в якому зазначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, розрахунок та виплата компенсації здійснюється одночасно при виплаті заборгованості.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 березня 2020 року по справі № 140/1547/19, від 16 грудня 2020 року по справі № 521/21718/16-а, від 4 березня 2021 року по справі № 520/34/17, від 24 січня 2023 року по справі № 200/10176/19-а.
Таким чином враховуючи вказані правові норми та встановлені обставини справи, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення в сумі 472905,91 грн, яке було виплачено 20.06.2025 та для захисту прав і інтересів позивача зобов`язує відповідача нарахувати та виплатити позивачу відповідно до Закону № 2050-ІІІ компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення в сумі 472905,91 грн, яке було виплачено 20.06.2025.
Щодо позовних вимог про невиплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 за період з 28 грудня 2024 року по день її фактичної виплати у повному обсязі 20 червня 2025 року, то суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки позивачем не доведена та обставина, що відповідачем 20.06.2025 йому виплачена додаткова грошової винагорода, відповідно до постанови КМ України від 28.02.2022 № 168.
Враховуючи часткове задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_4 ) задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення в сумі 472905,91 грн, яке було виплачено 20.06.2025
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення в сумі 472905,91 грн, яке було виплачено 20.06.2025.
Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк