Справа № 420/32785/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «САНТЕХБУДПОСТАЧ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
29 вересня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «САНТЕХБУДПОСТАЧ» до Одеської митниці, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000298/2 від 01.09.2025 року.
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач, з покликанням на фактичні обставини справи, зазначає, що 01.09.2025 Одеською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000298/2 (далі - Рішення), яким скориговано митну вартість товарів, що ввозились на митну територію України товариством з обмеженою відповідальністю «САНТЕХБУДПОСТАЧ».
Представник позивача зауважує, що на підтвердження митної вартості товарів позивач до митного оформлення разом з митною декларацією подав всі наявні у нього документи відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України.
Як стверджує представник позивача, перелік документів, поданих для митного оформлення товарів, зазначено в графі 44 МД №25UA500500027593U04.
Додатково, представник позивача зауважує, що в порядку ч.6 ст.53 МК України позивач подав додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
Як стверджує представник позивача, зазначені документи містять всю необхідну інформацію для підтвердження числових значень складових частин митної вартості та ціни, що була фактично сплачена за товари та методу її визначення згідно з положеннями ст.58 МК України.
З урахуванням вищенаведеного, представник позивача вважає рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000298/2 від 01.09.2025 протиправним та таким що підлягає скасуванню.
Стислий виклад заперечень відповідача.
У відзиві на позов відповідач зазначає, що на виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №25UA500500027593U0 від 01.09.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000298/2 від 01.09.2025. 
Представник відповідача зауважує, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.
Крім цього, представник відповідача вказує, що пунктами 1, 2, 3 частини 6 статті 54 МКУ встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митна вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.
Отже, за твердженням представника відповідача, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №25UA500500027593U0 від 01.09.2025 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Представник відповідача вказує, що за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів застосовано Метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 2б).
Як вказує представник відповідача, у рішенні про коригування митної вартості № UA25UA500500027593U0 від 01.09.2025 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.
Підсумовуючи, представник позивача доходить висновку, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA500500/2025/000298/2 від 01.09.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ».
Процесуальні дії у справі.
Суд ухвалою від 03 жовтня 2025 року прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України в електронній формі, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. 
Цією ж ухвалою суд витребував у позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «САНТЕХБУДПОСТАЧ» належним чином засвідчені копії додатків до позову, викладених іноземною мовою, з офіційним перекладом.
На виконання ухвали суду від 03.10.2025, 16 жовтня 2025 року представник позивача подав до суду належним чином засвідчені копії додатків до позову, викладених іноземною мовою, з офіційним перекладом на українську мову.
Ухвалою від 08.04.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи №420/32785/25 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Суд встановив, що між ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ» та «ГУАНДЖОУ ЮЛОНГ ПАЙП ФІТТІНГ МАНУФАКТУРИНГ КО., ЛТД» (Китай) укладено контракт від 01.04.2025 №2025-CN1 (далі – Контракт №2025-CN1).
Відповідно до п.1.1. Контракту №2025-CN1, постачальник зобов`язується виготовити та поставити в період дії Контракту, а покупець прийняти та сплатити санітарно-технічне та інженерне обладнання.
Згідно з п.1.2. Контракту №2025-CN1, покупець зобов`язується прийняти рекламні матеріали та зразки нової продукції на безоплатній або платній основі, що визначається у Попередньому або Комерційному рахунках.
Пунктом 3.2. Контракту №2025-CN1 передбачено, що оплата за товар, що поставляється згідно з Рахунком-фактурою, здійснюється у валюті Контракту банківським переказом грошових коштів з банківського рахунка покупця на банківський рахунок постачальника, зазначений у цьому Контракті, на таких умовах:
30% вартості кожної партії Товару - передоплата після підтвердження Попереднього рахунку;
70% вартості кожної партії Товару - перед відвантаженням.
В межах контракту №2025-CN1 складено Проформу-інвойс №YL250402 від 02.04.2025 на загальну суму 33798,38 дол. США.
Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті від 07.04.2025 №2, ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ» сплатило на користь «ГУАНДЖОУ ЮЛОНГ ПАЙП ФІТТІНГ МАНУФАКТУРИНГ КО., ЛТД» 8798,38 дол. США.
В призначені платежу зазначено, що платіж здійснено в межах Контракту №2025-CN1, згідно з проформою-інвойсом №YL250402 від 02.04.2025.
Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті від 08.04.2025 №4, ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ» сплатило на користь «ГУАНДЖОУ ЮЛОНГ ПАЙП ФІТТІНГ МАНУФАКТУРИНГ КО., ЛТД» 9000,00 дол. США.
В призначені платежу зазначено, що платіж здійснено в межах Контракту №2025-CN1, згідно з проформою-інвойсом №YL250402 від 02.04.2025.
Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті від 09.04.2025 №5, ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ» сплатило на користь «ГУАНДЖОУ ЮЛОНГ ПАЙП ФІТТІНГ МАНУФАКТУРИНГ КО., ЛТД» 8000,00 дол. США.
В призначені платежу зазначено, що платіж здійснено в межах Контракту №2025-CN1, згідно з проформою-інвойсом №YL250402 від 02.04.2025.
Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті від 17.04.2025 №11, ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ» сплатило на користь «ГУАНДЖОУ ЮЛОНГ ПАЙП ФІТТІНГ МАНУФАКТУРИНГ КО., ЛТД» 8000,00 дол. США.
В призначені платежу зазначено, що платіж здійснено в межах Контракту №2025-CN1, згідно з проформою-інвойсом №YL250402 від 02.04.2025.
В межах Договору про надання послуг №11/01-2023 від 01.11.2023 між ПП «ТРАНКАРГО» та ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ» складено рахунок на оплату №856 від 25.08.2025, на наступні послуги:
міжнародне перевезення за маршрутом TIANJIN-XINGANG, CN – Чорноморський рибний порт (Україна) конт. HLBU4080890 – сума, без ПДВ, - 186455,00 грн.
Відповідно до Довідки про транспортні витрати від 25.08.2025 №335, виданої ПП «ТРАНСКАРГО», вартість доставки вантажу по коносаменту GS125061379 від 14.06.2025 (контейнер HLBU4080890) на адресу ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ», від місця завантаження на умовах FOB XINGANG до порту прибуття Чорноморський Морський Рибний порт складає 186455,00 грн.
Для здійснення митного оформлення товару, ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ» подано до Одеської митниці митну декларацію №25UA25UA500500027593U0 від 01.09.2025.
З Митної декларації №25UA500500027593U0 від 01.09.2025 вбачається, що ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ» до Одеської митниці були направлені наступні документи, зокрема:
платіжна інструкція №2 від 07.04.2025;
платіжна інструкція №4 від 08.04.2025;
платіжна інструкція №5 від 09.04.2025;
платіжна інструкція №11 від 17.04.2025.
В подальшому, ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ» подано до Одеської митниці митну декларацію №25UA500500027658U5.
01 вересня 2025 року Одеською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000298/2, у п.33 якого вказано, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:
1) відповідно до зовнішньоекономічного-договору (контракту) № 2025-CN1 від 01.04.2025 п.3.2 Оплата за товар, що поставляється згідно з рахунком-фактурою, здійснюється у валюті контракту банківським переказом грошових коштів з банківського рахунку Покупця на банківський рахунок Постачальника, зазначений у цьому Контракті, на таких умовах - 30% вартості кожної партії Товару –передплата після підтвердження Попереднього рахунку; -70% вартості кожної партії товару-перед відвантаженням, проте до митного оформлення не надано платіжні документи щодо підтвердження Попереднього рахунку, ні платіжних документів перед відвантаженням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2) наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів від 02.04.2025 № б/н адресований LLC «SANTECHBUDPOSTACH», тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів;
3) надана копія митної декларації країни відправлення від 11.06.2025 №021720250000154134 не містить перекладу на українську мову відповідно до ст.254 Митного кодексу України. У вказаній декларації зазначені лише умови поставки FOB без зазначення географічного пункту поставки.
За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості – другорядний: резервний метод. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості є більшим та становить:
по товару № 1 - 3,10 дол. США/кг (МД від 24.06.2025 №UA100060/2025/518001), ніж заявлено декларантом 1,5618 дол. США/кг;
по товару № 2 - 3,10 дол. США/кг (МД від 17.06.2025 №UA100390/2025/711075), ніж заявлено декларантом 1,5142дол. США/кг;
по товару № 3 - 3,10 дол. США/кг (МД від 28.07.2025 №UA110140/2025/006124), ніж заявлено декларантом 1,3586 дол. США/кг.
Вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товару протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI, у редакції на час виникнення спірних правовідносин ( надалі - МК України) визначає, зокрема
митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. ( стаття 49 МК України);
декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. ( частина друга статті 52 МК України);
у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. ( стаття 53 МК України);
перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведено у частині другій статті 53 МК України;
у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (згідно з переліком). ( частина третя статті 53 МК України);
забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару ( частина п`ята - шоста статті 53 МК України);
митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості ( пункти 1 та 2 частини п`ятої статті 54 МК України);
митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.( частина шоста статті 54 МК України);
рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. ( частина друга статті 55 МК України);
у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів. ( частина сьома статті 55 МК України);
протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. ( частина восьма статті 55 МК України);
визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. ( частини перша-четверта статті 57 МК України);
у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. ( частини 5-6 статті 57 МК України);
метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.(частина друга статті 58 МК України);
митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. ( частини четверта - п`ята статті 58 МК України).
З аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.
При цьому, наведені приписи МК України надають митному органу право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Щодо вищевказаного, то Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу суду, а саме, постанови від 19 лютого 2019 року у справі №804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 6 травня 2020 року у справі №140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Предметом оскарження у даній справі є рішення про коригування митної вартості товарів, яке прийнято у зв`язку з неподанням декларантом усіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.
Вказаний висновок митного органу ґрунтується на обставинах, викладених у пункті 33 оскаржуваного рішення №UA500500/2025/000298/2 від 01.09.2025, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною контракту.
Так, за позицією митного органу, у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: відповідно до зовнішньоекономічного-договору(контракту) № 2025-CN1 від 01.04.2025 п.3.2 Оплата за товар ,що поставляється згідно з рахунком-фактурою, здійснюється у валюті контракту банківським переказом грошових коштів з банківського рахунку Покупця на банківський рахунок Постачальника, зазначений у цьому Контракті, на таких умовах-30% вартості кожної партії Товару –передплата після підтвердження Попереднього рахунку;-70% вартості кожної партії товару-перед відвантаженням, проте до митного оформлення не надано платіжні документи щодо підтвердження Попереднього рахунку, ні платіжних документів перед відвантаженням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару
Суд відхиляє такі твердження відповідача як безпідставні, адже платіжні інструкції до контракту №2025-CN1 були надані ТОВ «САНТЕХБУДПОСТАЧ» разом з митною декларацію №25UA500500027593U0 та митною декларацією №25UA5005000276858U5.
Крім цього, суд зазначає, що пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ визначено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відноситься зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Суд зауважує, що у процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В той же час, умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, а тому відомості про умови та строки оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю.
Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 р. у справі №803/3649/15, від 27.04.2023 р. у справі №820/3767/16.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 01.03.2023 у справі №420/18880/21, від 17.04.2018 у справі №815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійсненні).
Щодо тверджень відповідача у п.33 оскаржуваного рішення про те, що в наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів від 02.04.2025 № б/н адресований LLC «SANTECHBUDPOSTACH», тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів, суд зазначає таке.
Сам по собі факт адресності прайс-листа виробника від 02.04.2025 № б/н конкретному суб`єкту господарювання — LLC «SANTECHBUDPOSTACH» — не свідчить про його неналежність або недопустимість як доказу при підтвердженні заявленої митної вартості товару.
Суд виходить із того, що чинне митне законодавство не містить вимог щодо обов`язкової універсальності (публічності) прайс-листів виробника або їх адресування необмеженому колу осіб як передумови для врахування таких документів під час контролю правильності визначення митної вартості. Водночас, з огляду на специфіку господарської діяльності та комерційних відносин, формування індивідуалізованих комерційних пропозицій, у тому числі у вигляді прайс-листів, адресованих конкретному контрагенту, є звичайною та усталеною практикою.
Крім того, прайс-лист виробника за своєю правовою природою не є первинним документом, який безпосередньо підтверджує факт здійснення господарської операції чи її вартісні показники, а носить інформаційний (довідковий) характер та використовується як допоміжний документ у сукупності з іншими доказами, зокрема контрактом, інвойсом, транспортними документами тощо.
Як убачається з матеріалів справи, поданий декларантом прайс-лист узгоджується з іншими документами, наданими до митного оформлення, та не містить суперечностей щодо ціни товару або умов його поставки. Відповідачем, у свою чергу, не встановлено жодних розбіжностей між відомостями, зазначеними у прайс-листі, та даними, що містяться в інвойсі чи інших первинних документах, які безпосередньо підтверджують заявлену митну вартість.
За таких обставин, твердження відповідача про те, що адресність прайс-листа виключає можливість його використання для підтвердження митної вартості товару, є безпідставним та ґрунтується на довільному тлумаченні норм митного законодавства.
Отже, суд дійшов висновку, що наведений довід відповідача не спростовує достовірності поданих декларантом відомостей та не може бути покладений в основу рішення про коригування митної вартості товару.
Щодо тверджень відповідача у п.33 оскаржуваного рішення про те, що надана копія митної декларації країни відправлення від 11.06.2025 №021720250000154134 не містить перекладу на українську мову відповідно до ст.254 Митного кодексу України. У вказаній декларації зазначені лише умови поставки FOB без зазначення географічного пункту поставки, суд зазначає таке.
Суд також зауважує, що відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Отже, стаття 254 МК України не зобов`язує декларанта під час розмитнення подавати переклад документів, складених іноземною мовою, а відповідач не вимагав у позивача здійснити переклад поданих документів, складених іноземною мовою.
За таких обставин, суд доходить висновку, що доводи відповідача у цій частині є необґрунтованими та підлягають відхиленню.
При цьому, суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості. В свою чергу, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак, суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.11.2018 року №815/4044/15.
До того ж, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не зазначив яким саме чином вказані обставини вплинули на достовірність визначення декларантом задекларованої митної вартості. Вказані обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
У постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Зазначений висновок також підтримано Верховним Судом у постанові від 07.07.2023 у справі №803/718/17.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що надані декларантом документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Суд також враховує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16, але не виключно.
З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими.
Зазначивши у оскаржуваному рішенні про виявлені розбіжності, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом.
Тобто, за встановленими у цій справі обставинами, суть виявлених митним органом недоліків знайшла своє відображення безпосередньо у рішенні про коригування митної вартості, які у процедурі митного оформлення, є кінцевими та позбавляє декларанта можливості подавати додаткові документи. В той же час, у вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим частиною третьої статті 53 МК України.
Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, суд дійшов до висновку, що витребуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Враховуючи викладене, суд вважає, що для митного оформлення декларантом були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Відповідно до ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. У п.33 оскаржуваного рішення зазначено, що в митному органі наявна інформація щодо митної вартості, що визнана митницею, подібних (аналогічних) товарів до товару № 1 у митній декларації та відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, які подібні до товару 2 у митній декларації, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ щодо другого товару неможливо застосувати метод за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п.1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) – за резервним методом.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що в результаті проведеної з декларантом консультації обрано другорядний метод (резервний) визначення митної вартості.
Згідно до приписів пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути па ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості митних декларацій не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.
Верховний Суд сформував правову позицію, яку суд враховує при вирішенні цієї справи, відповідно до якої формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17).
Згідно з ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач по справі прийняв рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000298/2 від 01.09.2025 за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв`язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, за наявності законних підстав для застосування основного методу за ціною договору.
Суд зауважує, що висновки суду у цій справі в цілому узгоджуються з висновками Верховного Суду, що зазначені у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 по справі №804/16271/15, від 19.06.2020 по справі №1.380.2019.002044, на які посилається відповідач у відзиві.
Водночас, суд зауважує, що висновки Верховного Суду, на які посилається відповідач у відзиві, зроблені у справах за неподібних правовідносин. Так, дослідивши матеріали цієї справи та встановлені судами фактичні обставини спору, суд дійшов висновку, що, незважаючи на те, що спірні правовідносини в означених справах та у справі, що розглядається, регламентуються більшою мірою одними й тими ж нормами МК України, обставини цих справ в кожній окремій ситуації все ж є відмінними. Більше того, висновки у цій справі та в наведених відповідачем постановах Верховного Суду свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, результати розгляду яких залежать від їх (обставин) повноти, характеру, об`єктивності та юридичного значення.
З урахуванням зазначеного та зважаючи на встановлені судом фактичні обставини у цій справі, суд вважає помилковим покликання відповідача на висновки Верховного Суду, які містяться у постановах від 16.04.2019 по справі №804/16271/15, від 19.06.2020 по справі №1.380.2019.002044.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи викладене, за наслідками судового розгляду справи, суд доходить висновку, що відповідач не довів правомірності прийняття оскаржуваного рішення, відтак, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000298/2 від 01.09.2025 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог частини 1 статті 139 КАС України, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.
Як встановлено судом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 5084,62 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1368 від 18.09.2025.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача, суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5084,62 грн.
В тексті позовної заяви представник позивача заявив клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.
Водночас, позивачем не подано до суду доказів понесених ним судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу, тому, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження витрат на професійну правову (правничу) допомогу, а також розрахунку таких витрат, питання про стягнення таких витрат разом з ухваленням рішення суду, не розглядається.
Керуючись ст.2, 72, 77, 78, 90, 120, 134, 139, 241-246, 258, 262, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «САНТЕХБУДПОСТАЧ» (вул. Гоголівська, буд.57/1, м. Одеса, Одеська обл., 65055, код ЄДРПОУ 42865066) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд.21А, м. Одеса, Одеська обл., 65078, код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000298/2 від 01.09.2025.
Стягнути з Одеської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «САНТЕХБУДПОСТАЧ» судовий збір у розмірі 5084,62 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро БАБЕНКО