Справа № 444/1433/26
Провадження № 3/444/846/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Ясиновський Р. Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Кірова Х.В., розглянувши в залі суду в м. Жовква матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли 31.03.2026 від УПП НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Львів, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, місце роботи і посада: Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 106 Львівської міської ради, асистент вихователя, тел. НОМЕР_3 , -
за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Інспектором відділу "служби освітньої безпеки" УПП у Львівській області ДПП ст. л-нт поліції Паска О.З., 24 березня 2026 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 134126 відносно ОСОБА_1 , якій ставиться до вини те, що вона "20.03.2026 року ухилилася від виховання та навчання свого малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 який навчається в 4 класі школи № 99 в м. Львів, а саме не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм, дотримання поведінки, дисципліни, наслідок чого її син перебуваючи в басейні на уроці фізвиховання 20.03.2026 року о 11 год. 07 хв. не дотримався шкільної дисципліни, правопорядку та правил безпеки, умисно штовхнув однокласника ОСОБА_3 внаслідок чого він впав, чим йому було заподіяно фізичного болю, моральних страждань. Такі дії є проявом дрібного хуліганства передбачене ст. 173 КУпАП, що виразилось у злісній неповазі до суспільних норм, супроводжувалось навмисними діями, які порушили спокій та ненормальне функціонування освітнього процесу. Оскільки ОСОБА_2 не досягнув 14-го віку, тому ОСОБА_1 будучи матір`ю малолітнього своїми діями порушила вимоги п. 2 ст. 150 СКУ та ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства", чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення".
ОСОБА_1 в судовому засіданні вини у вчиненому не визнала та зазначила, що вона жодним чином не ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її сина. Зазначила, що її син ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю з діагностованим гіперкінетичним розладом поведінки. Діти з такими діагнозами потребують багато уваги та турботи не лише від батьків, а й від інших членів суспільства. Зазначила, що через такий діагноз у навчальному процесі сина постійно присутній асистент вчителя, як це передбачено нормативно-правовими актами. Просила провадженя у справі закрити.
Адвокат Кірова Х.В. в судовому засідані зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 вимог закону за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому й її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Просила, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі слід закрити з таких підстав.
Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язан і діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У вину ОСОБА_1 ставиться вчинення нею ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її сина ОСОБА_2 , що передбачено ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Разом з тим, судом встановлено, що  ОСОБА_1 жодним чином не ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її сина. 
З матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_2 є дитиною з інвалідністю з діагностованим гіперкінетичним розладом поведінки, що стверджується висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи. 
Діти з такими діагнозами потребують багато уваги та турботи не лише від батьків, а й від інших членів суспільства.
Саме через такий діагноз у навчальному процесі малолітнього повинен постійно бути присутній асистент вчителя, як це передбачено нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. ч. 1-3 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я та безпеку, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я та безпечні умови життя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Окрім того, обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини.
Водночас, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Разом з тим, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій, які зазначені в протоколі, інспектором поліції не додано жодного доказу. Зокрема, жоден документ не вказує на те, що ОСОБА_1 , як вказано в протоколі, ухилилася, чи ухиляється від виховання сина.
Відповідно до статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд враховує, що ОСОБА_1 заперечує факт ухилення нею передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її сина і інших належних та допустимих доказів суду не надано.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , судом оцінено надані докази і враховуючи, що збирання доказів по справі відносно ОСОБА_1 вичерпано, всі докази які маються по справі є перевіренні, у зв`язку з чим та враховуючи, що вина особи не може ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 7, 9, 27, 184, 248, 279, 283, 284, 307, 308 КУпАП України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діях.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області, в порядку ст. ст. 287, 294 КУпАП.

Суддя:        Ясиновський Р.  Б.