ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Адреса: вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород, 88605 
e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua
вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Рішення

05 лютого 2026 р. м. Ужгород Справа №907/474/23 

За позовом Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Українська страхова група”, м. Київ
до відповідача Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області
про стягнення суми 160 553,94 грн сплаченого страхового відшкодування,

Суддя господарського суду – Пригара Л.І. 
Секретар судового засідання – Мартон М.М.

представники:
Позивача (в режимі відеоконференції) – Сечко С.В., адвокат, 
довіреність №0125-194 від 30.12.2025
Відповідача – не з`явився

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Приватним акціонерним товариством “Страхова компанія “Українська страхова група”, м. Київ заявлено позов до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області про стягнення суми 160 553,94 грн сплаченого страхового відшкодування.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.06.2025 відкрито провадження у справі №907/474/23 в порядку загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження до 12.09.2023, підготовче засідання призначено на 30.08.2025. Явку уповноважених представників сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк для надання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такої позивачеві, а доказів надіслання – суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачеві строк для надання суду та відповідачу відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.
Ухвалою суду від 30.08.2023 підготовче засідання у справі №907/474/23 відкладалось з підстав, наведених в ухвалі суду.
У підготовчому засіданні 17.10.2023 судом за участю уповноважених представників сторін проголошувалась перерва до 28.11.2023.
Ухвалами суду від 04.12.2023 та 07.02.2024 підготовчі засідання у справі №907/474/23 відкладались з підстав, наведених в ухвалах суду.
У підготовчому засіданні 07.03.2024 судом за участю уповноважених представників сторін проголошувалась перерва до 13.03.2024.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 13.03.2024 призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено до закінчення судової експертизи.
Ухвалою суду від 15.05.2024, з метою вирішення клопотання експерта щодо надання додаткових документів, необхідних для проведення автотоварознавчої експертизи, та забезпечення можливості проведення обстеження автомобіля VOLVO V40, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом представлення такого до експертної установи або доставки експерта до місця здійснення його огляду, провадження у справі №907/474/23 поновлено та призначено підготовче засідання по розгляду вищевказаного клопотання на 30.05.2024.
Ухвалою суду від 30.05.2024 підготовче засідання по розгляду клопотання експерта у справі №907/474/23 відкладено на 06.06.2024.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.06.2024 клопотання експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України задоволено частково; надано судовому експерту Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України додаткові матеріали, необхідні для проведення призначеної у справі експертизи; провадження у справі №907/474/23 зупинено на час проведення призначеної у справі №907/474/23 ухвалою суду від 13.03.2024 судової автотоварознавчої експертизи.
Ухвалою суду від 19.08.2024 провадження у справі №907/474/23 поновлено, підготовче засідання призначено на 11.09.2024.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.09.2024 підготовче засідання у справі відкладалося з підстав, наведених в ухвалі суду.
Ухвалою суду від 15.10.2024 провадження у справі №907/474/23 зупинено на час проведення призначеної у справі №907/474/23 ухвалою суду від 13.03.2024 судової автотоварознавчої експертизи.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.02.2025 поновлено провадження у справі №907/474/23 та призначено підготовче засідання на 18.02.2025.
Ухвалою суду від 18.02.2025 провадження у справі №907/474/23 зупинено на час проведення призначеної у справі ухвалою суду від 13.03.2024 судової автотоварознавчої експертизи.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.07.2025 провадження у справі поновлено, підготовче засідання у справі №907/474/23 призначено на 13.08.2025.
Враховуючи ту обставину, що 13.08.2025 підготовче засідання у справі №907/474/23 фактично не відбулося у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності головуючою суддею, ухвалою суду від 19.08.2025 підготовче засідання призначено на 27.08.2025.
Ухвалою суду від 27.08.2025 підготовче засідання у справі №907/474/23 відкладалося з підстав, наведених в ухвалі суду. 
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.09.2025 закрито підготовче провадження у справі №907/474/23 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 23.10.2025. Явка уповноважених представників учасників процесу в судове засідання судом визнана на власний розсуд.
Ухвалою суду від 23.10.2025 судом у порядку ст. 120 ГПК України повідомлено сторін про те, що судове засідання по розгляду справи №907/474/23 призначено на 18.11.2025; явка уповноважених представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою.
Ухвалою суду від 18.11.2025 судове засідання у справі №907/474/23 відкладалося з підстав, наведених в ухвалі суду. Явку уповноважених представників учасників процесу у судове засідання визнано обов`язковою.
У судовому засіданні 10.12.2025 судом за участю уповноважених представників сторін спору оголошувалася перерва до 03.02.2026.
Представник відповідача у судове засідання після оголошеної перерви не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
В судовому засіданні 03.02.2026 суд проголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення до 05.02.2025.
В судовому засіданні 05.02.2026 судом у присутності представника позивача (в режимі відеоконференції) проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ 

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема, стверджує, що 20.07.2009 між ним, як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Порше Лізінг Україна”, як страхувальником був укладений Генеральний договір страхування наземних транспортних засобів №28-019900157.
В подальшому, 18.06.2019 Додатком №28-0199-0157/19/0124 до Генерального договору страхування наземних транспортних засобів №28-019900157 від 20.07.2009 позивач прийняв на страхування майнові інтереси TOB “Порше Лізінг Україна”, пов`язані із володінням та розпорядженням автомобілем марки “VOLVO V40” державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Як вказує представник позивача, 07.07.2020 із застрахованими майном – автомобілем марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 відбулась страхова подія, а саме, за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська в районі будинку 14 на ділянці дороги, призначеної для стоянки транспортних засобів, впало дерево, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. 
Представник позивача зазначає, що страхувальник за Договором (Додатком до Договору №28-0199-0157/19/0124 від 18.06.2019) – Товариство з обмеженою відповідальністю “Порше Лізінг Україна” звернувся до позивача, як страховика, із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування. 
За результатами розгляду наведеної заяви, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 10.07.2020, рахунку – фактури №VSK0097256 від 24.11.2020, ремонтної калькуляції №6097 від 24.11.2020, рахунку – фактури №VSK0097313 від 26.11.2020, страхового акту №ДККА-72107 від 07.12.2020 страховиком (позивачем) здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування ТОВ “Вікінг Моторз” в розмірі 160 553,94 грн, що підтверджується платіжним дорученням №30424 від 07.12.2020.
В обґрунтування правових підстав для покладення на Виконавчий комітет Ужгородської міської ради обов`язку зі сплати страхового відшкодування в означеній сумі позивач покликається на приписи ст. 993 Цивільного кодексу України, а також факт того, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а у разі не визначення виконавчим органом балансоутримувачів, які мають належним чином доглядати за зеленими насадженнями, у тому числі і деревами, та вживати усі необхідні заходи для безпечного знаходження громадян, а також їх майна на території, яка підвідомча таким балансоутримувачам, відповідальність несе виконавчий орган місцевої ради.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА 

Відповідач відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України не надав, про причини невиконання вимог суду не повідомив. 
Водночас представник відповідача через канцелярію суду подав додаткові пояснення у справі б/н, б/д (вх. №02.3.1-02/10831/25 від 10.12.2025), за змістом яких зазначає про те, відповідно до ст. 29 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, розрахованого у встановленому законодавством порядку.
За твердженням представника відповідача, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість відновлювального ремонту визначається з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу, а коефіцієнт фізичного зносу застосовується до вартості нових складників, які замінюють пошкоджені деталі, а не до вартості робіт чи матеріалів у цілому.
Крім того, представник відповідача наголошує на тому, що відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, у разі виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілому сума підлягає зменшенню на суму ПДВ за відсутності документального підтвердження фактичної сплати такого податку.
Аналізуючи положення ст. 1192 Цивільного кодексу України представник відповідача зазначає, що відшкодуванню підлягають саме витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу, франшизи та інших передбачених законом обмежень, а не фактично виплачена страховиком сума.
Поряд з тим, із покликанням на висновок експерта від 05.06.2025 №1082-Е представник відповідача зазначає, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки VOLVO V40, 2013 року випуску, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та ПДВ, становить 121 457,24 грн, і, у випадку задоволення позовних вимог у даній справі, стягненню підлягає саме ця сума.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 

Як вбачається із матеріалів справи, 20.07.2009 між Приватним акціонерним товариством “Страхова компанія “Українська страхова група” (cтраховиком, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Порше Лізінг Україна” (страхувальником) був укладений Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157 (далі – Договір), предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням – страхування наземного транспортного засобу (п. 1 Договору).
У відповідності до підп. 2.1. п. 2 Договору, страхові ризики визначаються відповідно до обраних умов страхування, зазначених у відповідному Додатку до цього Договору.
Страховим випадком у відповідності до підп. 3.1. п. 3 Договору визнається передбачена відповідним Додатком подія (ризик), що відбулася в період дії цього Додатку, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування на умовах Договору (відповідного Додатку). Страховик, шляхом виплати страхового відшкодування, відповідно до умов та зобов`язань за Договором (Додатком), в межах страхової суми компенсує збитки, що виникли внаслідок страхового випадку (підп. 3.2. п. 3. Договору).
За змістом підп. 5.1., 5.3. п. 5 Договору, страховою сумою є визначена грошова сума, у межах якої страховик відповідно до умов Договору (відповідного Додатку) зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку. Страхова сума, розмір якої визначається за домовленістю між страховиком і страхувальником під час укладення Додатку, зазначається у цьому Додатку на кожний конкретний транспортний засіб.
Як встановлюють умови підп. 7.1, 7.2. п. 7 Договору, Договір укладається на строк, визначений у ч. 1. Договору (з 00 год. 00 хв. 21.07.2009 по 24 год. 00 хв. 31.12.2020). Строк дії Додатків зазначається у відповідних додатках. Строк дії Додатків може поділятися на періоди. Період страхування – частина строку, протягом якого діє Договір. Кожний період складає 12 місяців (підперіодів). 
На підставі підп. 9.1.1. п. 9 Договору, страхувальник має право отримати страхове відшкодування (страхову виплату) відповідно до умов цього Договору (Додатку) та Правил страхування.
Згідно умов підп. 12.1., 12.1.1. п. 12 Договору, з метою встановлення обставин страхового випадку, визначення розміру збитку та виплати страхового відшкодування страхувальник/вигодонабувач 2 зобов`язаний надати страховику, в залежності від застрахованого ризику та типу страхового випадку, наступні документи:
при настанні страхового випадку за будь – яким ризиком: письмову заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування; документи що посвідчують особу страхувальника/вигодонабувача 2 (для юридичної особи: свідоцтво про державну реєстрацію; довідка про включення до ЄДРПОУ); довідку відповідних компетентних органів, в залежності від типу страхового випадку; копію відповідного Додатку; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; документ(и), що посвідчують право особи (яка знаходилась за кермом в момент ДТП) на користування застрахованим транспортним засобом, якщо наявність такого документа є обов`язковою згідно чинного законодавства України при керуванні транспортним засобом: довіреність, договір оренди, лізингу, прокату, подорожній лист, виписаний на водія, тощо; якщо справа про подію, що має ознаки страхового випадку, передана до суду - копію рішення суду.
В силу положень підп. 12.1.2. п. 12 Договору при настанні страхового випадку по ризиках страхування транспортного засобу, зазначених в підп. 2.1.1. ч. 2 цього Договору, додатково до документів, вказаних в підп. 12.1.1. ч. 2 цього Договору надаються наступні документи:
документи, що підтверджують вартість відновлювального ремонту, необхідного для відновлення пошкодженого застрахованого транспортного засобу та/або додаткового обладнання, які обираються страховиком за одним або кількома з наведених нижче варіантів:
а) документи авторизованих ремонтних підприємств (наряд-замовлення, калькуляції, рахунки), де буде здійснено відновлювальний ремонт транспортного засобу, із зазначенням переліку відновлювальних робіт, їх вартість, вартість деталей, що замінюються та ін. в разі, якщо ремонт здійснювався за рахунок страхувальника;
б) документи, що підтверджують оплату виконання відновлювальних робіт;
в) висновок незалежної експертизи, якщо вона замовлялась страхувальником за погодженням із страховиком;
г) калькуляція, проведена страховиком самостійно, на підставі програмних продуктів, рекомендованих для використання в товарознавчих дослідженнях та складання кошторисів відновлювального ремонту та заподіяної матеріальної шкоди.
Розмір страхового відшкодування визначається на підставі даних огляду пошкодженого транспортного засобу та/або додаткового обладнання, документів, зазначених у розділі 12 частини 2 цього Договору, що підтверджують розмір спричинено збитку. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір ліміту відповідальності на дату страхового випадку за відповідним Додатком (підп. 13.1. п. 13 Договору).
Відповідно до підп. 14.1., 14.4. п. 14 Договору, виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком відповідно до умов Договору (Додатку), Правил страхування та законодавства України, на підставі страхового акту та всіх необхідних і належними чином оформлених документів, зазначених у розділі 12 частини 2 цього Договору. Виплата страхового відшкодування може бути здійснена страхувальнику, вигодонабувачу на підставі відповідної заяви та страхового акту, складеного страховиком, в порядку та на умовах, визначених Договором 
18.06.2019 Додатком №28-0199-0157/19/0124 до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-01990-157 від 20.07.2009 Приватне акціонерне товариство “Страхова компанія “Українська страхова група” прийняло на страхування майнові інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю “Порше Лізінг Україна”, пов`язані із володінням та розпорядженням автомобілем марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Згідно змісту Додатку №28-0199-0157/19/0124 від 18.06.2019: умови добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО); дійсна вартість транспортного засобу – 12 192 Євро; страхова сума на момент укладення Додатку – 364 296,96 грн; страховий тариф – 6,50%; страхова премія – 23 679,30 грн; страхові ризики: викрадення, ДТП, ПДТО, стихійні лиха, пожежа, вибух, напад тварин; ліміт відповідальності на кожен період страхування – розраховується на кожен відповідний період страхування згідно розділу 5 частини 2 Договору; франшиза безумовна (у % від страхової суми на період страхування або в грошових одиницях) за страховими випадками: по ризику “викрадення” – 0,00%, по інших ризиках – 0,50%; періоди страхування: з 18.06.2019 по 17.06.2020 – страхова сума 12 192 еквівалент євро, з 18.06.2020 по 17.06.2021 – страхова сума 12 192 еквівалент євро, з 18.06.2021 по 17.06.2022 – страхова сума 12 192 еквівалент євро, з 18.06.2022 ро 17.06.2023 – страхова сума 12 192 еквівалент євро. Строк дії додатку з 11:00 18.06.2019 по 24:00 17.06.2023.
07.07.2020 року із застрахованими майном – автомобілем марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 відбулась страхова подія, а саме, за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська в районі будинку 14 на ділянці дороги, призначеної для стоянки транспортних засобів, впало дерево, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.
Настання вищевказаної події зафіксовано у рапорті інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області від 07.07.2020 за зверненням водія застрахованого автомобіля ОСОБА_1 .
10.07.2020 страхувальник за Договором (Додатком до Договору №28-0199-0157/19/0124 від 18.06.2019) – Товариство з обмеженою відповідальністю “Порше Лізінг Україна” звернувся до позивача, як страховика, із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
Страховиком – Приватним акціонерним товариством “Страхова компанія “Українська страхова група” в присутності довіреної особи страхувальника здійснено огляд транспортного засобу, за наслідками якого складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектну відомстіть) від 10.07.2020, у якому зафіксовано пошкодження застрахованого автомобіля.
Вартість ремонту автомобіля марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зазнав пошкоджень внаслідок настання страхового випадку, згідно рахунку №VSК0097256 від 24.11.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю “Вікінг Моторз” та ремонтної калькуляції від 24.11.2020 склала 148 790,18 грн, в тому числі 24 798,36 ПДВ. Загальна вартість запчастин згідно рахунку №VSК0097313 від 26.11.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю “Вікінг Моторз” склала 14 251,63 грн, в тому числі 2375,27 ПДВ.
В подальшому, страховиком – Приватним акціонерним товариством “Страхова компанія “Українська страхова група” затверджено страховий акт №ДККА-72107 від 07.12.2020 про виплату суми 160 553,94 грн страхового відшкодування на рахунок ТОВ “Вікінг Моторз”. 
Оскільки пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, страховиком (позивачем у справі) на підставі Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 10.07.2020, рахунку – фактури №VSK0097256 від 24.11.2020, ремонтної калькуляції №6097 від 24.11.2020, рахунку – фактури №VSK0097313 від 26.11.2020, страхового акту №ДККА-72107 від 07.12.2020 здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування – ТОВ “Вікінг Моторз” в розмірі 160 553,94 грн, що підтверджується платіжним дорученням №30424 від 07.12.2020.
Здійснивши виплату страхового відшкодування в розмірі 160 553,94 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути 160 553,94 грн сплаченого страхового відшкодування на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України, Закону України “Про страхування”, Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №105 від 10.04.2006, за рахунок відповідача – Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, як особи, до відання якої належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Як встановлюють положення ст. 979 Цивільного кодексу України (тут і надалі – в редакції, чинній на момент страхового випадку та виникнення спірних правовідносин), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).
За змістом ч. 2 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
На підставі положень ст. 27 Закону України “Про страхування” (тут і надалі – в редакції, чинній на момент страхового випадку та виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Вказана норма закону кореспондується з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України, якою визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
Здійснивши виплату страхового відшкодування за договором страхування, до нового кредитора, в порядку приписів ст. 514 Цивільного кодексу України, переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди.
Таким чином, до позивача після виплати страхового відшкодування перейшло право вимоги страхувальника до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” (тут і надалі – в редакції, чинній на момент страхового випадку та виникнення спірних правовідносин), яким визначені правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” встановлено, що елементами (частинами) об`єктів благоустрою є: зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. 
Як встановлюють положення ч. 1 ст. 28 Закону України “Про благоустрій населених пунктів”, охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв.
У містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом та віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування (ч. 5 ст. 28 Закону України “Про благоустрій населених пунктів”).
Водночас Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (ч. 7 ст. 28 Закону України “Про благоустрій населених пунктів”).
Так, згідно з п. 5.1., 5.2., 5.3., 5.4., 5.5., 5.6., 5.8. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства №105 від 10.04.2006, органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об`єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності. Балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта. На території об`єктів відповідно до містобудівної документації можуть бути розташовані будівлі та споруди торговельного, соціально-культурного, спортивного та іншого призначення. Власники цих будівель та споруд зобов`язані забезпечити належне утримання наданої їм земельної ділянки, а також на умовах договору, укладеного з балансоутримувачем, забезпечувати належне утримання закріпленої за ними прилеглої території або брати пайову участь в утриманні об`єкта. На об`єктах державної чи комунальної власності межі закріпленої території та обсяги пайової участі визначають місцеві органи влади, а в м. Києві та Севастополі державні адміністрації. Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках – їх власники або користувачі.
Елементи благоустрою входять до складу об`єктів благоустрою, за винятком меморіальних комплексів та об`єктів монументального мистецтва, фонтанів. Догляд за зеленими насадженнями на вулицях, площах, бульварах, майданах повинен проводитися спеціалізованими підприємствами, організаціями зеленого господарства, які укомплектовані спеціальною технікою та механізмами, кваліфікованими спеціалістами, на умовах договору з балансоутримувачем.
Як зазначено у ч. 1, 2 ст. 15 Закону України “Про благоустрій населених пунктів”, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.
До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (підп. 7 п. “а” ч. 1 ст. 30 Закону України “Про місцеве самоврядування”).
Таким чином, відповідальність за збереження зелених насаджень на об`єктах благоустрою можуть нести різні суб`єкти, залежно від їх власності та призначення. Наприклад, на об`єктах державної або комунальної власності цю відповідальність можуть нести балансоутримувачі, а на територіях підприємств чи установ – самі підприємства та установи. У випадку зелених насаджень на приватних ділянках відповідальність покладається на власників або користувачів цих ділянок. У разі падіння дерева на місцях масових паркувань, таких як двори будинків, біля парків чи скверів, на узбіччях доріг, які належать до об`єктів комунальної власності, організація благоустрою та контроль за станом зелених насаджень належать до відання виконавчого органу місцевої ради.
Поряд з тим, балансоутримувач, визначений виконавчим органом місцевої ради, несе обов`язок відшкодування заподіяної майнової шкоди внаслідок падіння дерева на відведених під це територіях. У випадку, якщо виконавчим органом місцевої ради не визначено балансоутримувача, відшкодування збитків повинно здійснюватися самим виконавчим органом місцевої ради.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №2-1474/11-ц.
За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідач, висловлюючи свою позицію по суті завалених позовних вимог у даній справі, не надав до суду жодних відомостей про визначення балансоутримувача зелених насаджень за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська в районі будинку 14 на ділянці дороги, призначеної для стоянки транспортних засобів, а відтак, обов`язок відшкодування майнової шкоди, внаслідок падіння дерева, має бути покладено саме на Виконавчий комітет Ужгородської міської ради.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Положеннями ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Водночас для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
На підтвердження факту завдання збитків унаслідок протиправної бездіяльності відповідача позивачем до матеріалів справи надано, зокрема, витяг з рапорту Управління патрульної поліції в Закарпатській області від 07.07.2020; заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 10.07.2020, акт огляду транспортного засобу від 10.07.2020.
Так, витягом з рапорту Управління патрульної поліції в Закарпатській області від 07.07.2020, інспектор Норожнова, підтверджено звернення водія застрахованого автомобіля з повідомленням про те, що за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, будинок 14 на автомобіль марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 впало дерево.
Згідно із заявою від 07.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю “Порше Лізінг Україна” (страхувальник) зазначив, що 07.07.2020 о 17 год. 10 хв. за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, будинок 14 внаслідок стихійних явищ сталося пошкодження застрахованого автомобіля марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В акті від 10.07.2020 огляду транспортного засобу – автомобіля марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зафіксовано пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок настання страхового випадку.
Здійснені за наслідками настання страхового випадку матеріали фотофіксації факту пошкодження застрахованого автомобіля марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок падіння дерева позивачем долучені до матеріалів справи.
Таким чином, обставини щодо пошкодження транспортного засобу марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , унаслідок падіння на нього дерева за адресою: м. Ужгород район вул. Минайська в районі будинку 14 на ділянці дороги, призначеної для стоянки транспортних засобів, підтверджені доданими до матеріалів справи доказами.
З урахуванням вищенаведених обставин, суд констатує, що позивачем належними та допустими доказами підтверджено протиправність дій (бездіяльності) відповідача, вини останнього у заподіянні майнової шкоди та наявності причинного зв`язку між подією та пошкодженням застрахованого транспортного засобу марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, який підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (аналогічної позиції притримується і Верховний Суд у постановах від 20.03.2018 у справі №911/482/17, від 28.01.2020 у справі №917/500/18) .
Суд зазначає, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем розрахунок страхового відшкодування було здійснено на підставі рахунку – фактури № VSK0097256 від 24.11.2020, ремонтної калькуляції №6097 від 24.11.2020, рахунку – фактури №VSK0097313 від 26.11.2020 станції технічного обслуговування – ТОВ “Вікінг Моторз”, яким безпосередньо проводився відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля марки “VOLVO V40”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та який визначив розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля в сумі 162 420,54 грн.
У свою чергу, у ході проведення підготовчого провадження в даній справі представник відповідача подав суду клопотання, яким, покликаючись на необхідність спеціальних знань у частині визначення реального розміру відновного ремонту автомобіля та завданого його власнику матеріального збитку, просив призначити в даній справі автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання:
1. Яка вартість відновлюваного ремонту КТЗ “VOLVO V40”, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , станом на 07.07.2020?
2. Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ “VOLVO V40”, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ?
За результатами розгляду зазначеної заяви, з метою правильного вирішення даного спору та встановлення фактичних обставин справи, які входять до предмета доказування, а саме, щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженням колісного транспортного засобу (автомобіля) внаслідок страхової події (падіння дерева на автомобіль), яка сталася 07.07.2020, а також реальної вартості відновлювального ремонту останнього, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу судом, у відповідності до приписів ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 13.03.2024 призначено автотоварознавчу експертизу у справі №907/474/23, на вирішення якої поставлено наступні питання:
1) Якими є матеріальні збитки, завдані власнику пошкодженням колісного транспортного засобу VOLVO V40, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , станом на 07.07.2020?
2) Якою є вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу VOLVO V40, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , станом на 07.07.2020 після пошкоджень, завданих страховою подією від 07.07.2020 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та податку на додану вартість/без податку на додану вартість на замінні складові й матеріали?
3) Чи пов`язані пошкодження колісного транспортного засобу VOLVO V40, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , станом на 07.07.2020, що зазначені в акті огляду пошкодженого транспортного засобу від 10.07.2020 та ремонтній калькуляції №6097 від 24.11.2020, зі страховою подією (падінням дерева на автомобіль), яка сталася 07.07.2020?
Проведення експертизи суд доручив Львівському науково – дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Суд зазначає, що відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, до числа основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів, їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього.
В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Дульський проти України” (Заява №61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
У відповідності до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.
Висновком експерта №1082-Е від 05.06.2025 комісійної судової транспортно – товарознавчої експертизи за результатами проведених автотоварознавчих досліджень у господарській справі №907/474/23 встановлено, що:
1. Вартість матеріального збитку, завданого власнику у зв`язку з пошкодженням колісного транспортного засобу VOLVO V40, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , станом на 07.07.2020, становила – 142 733,49 грн з ПДВ.
2.1. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу VOLVO V40, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , станом на 07.07.2020 після пошкоджень, завданих страховою подією від 07.07.2020, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без податку на додану вартість, становила – 108 852,95 грн без ПДВ. 
2.2. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу VOLVO V40, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , станом на 07.07.2020 після пошкоджень, завданих страховою подією від 07.07.2020, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та із податком на додану вартість на замінні складові й матеріали, становила - 121 457,24 грн із врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали.
3. Дослідження із встановленням, чи пов`язані пошкодження колісного транспортного засобу VOLVO V40, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , станом на 07.07.2020, що зазначені в акті огляду пошкодженого транспортного засобу від 10.07.2020 та ремонтній калькуляції №6097 від 24.11.2020, зі страховою подією (падінням дерева на автомобіль), яка сталася 07.07.2020, виходить за межі транспортно-товарознавчої експертизи.
Із приводу застосованого судовими експертами при проведенні вищезазначеної судової експертизи коефіцієнта фізичного зносу суд, зокрема, зазначає наступне.
Відповідно до пункту 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (тут і надалі – в редакції, чинній на дату проведення експертизи), вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Згідно з п. 7.38, 7.39 Методики, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. 
Винятком стосовно використання зазначених вимог є: 
а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);
б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));
в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;
г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;
ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.
У даному контексті, суд звертає увагу на те, що за наявності у застрахованого транспортного засобу строку експлуатації на дату оцінки – 6 років, 9 місяців, 4 дні та відсутності даних про проведені відновлювальні роботи кузова транспортного засобу, про наявність корозійних руйнувань, про пошкодження у вигляді деформації, а також експлуатації транспортного засобу в режимі таксі, коефіцієнт фізичного зносу для колісного транспортного засобу приймається Ез = 0. 
У свою чергу, в частині врахування до вартості відновлювального ремонту суми податку на додану вартість, суд зазначає наступне. 
Згідно з положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. У зазначених випадках суду слід з`ясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. 
Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06.07.2018 у справі №924/675/17.
У даному випадку суд констатує, що позивачем документально підтверджено розмір і оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт – ТОВ “Вікінг Моторз” – із урахуванням ПДВ. Крім того, судом встановлено, що згідно з даними Реєстру платників податку на додану вартість, зазначена СТО є платником ПДВ. 
З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку заявленого до стягнення страхового відшкодування та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.
Так, за результатами здійсненої судом у відповідності до приписів ст. 86, 104 ГПК України оцінки та аналізу наданого експертного висновку, а також проведеного відповідного математичного обчислення, судом встановлено, що вартість ремонтних робіт із відновлення пошкодженого внаслідок падіння дерева автомобіля марки VOLVO V40, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та суми податку на додану вартість становить 121 457,24 грн. 
Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ч. 1 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства, суд доходить висновку про те, що позивачем доведено протиправність бездіяльності відповідача щодо належного утримання зелених насаджень у місті Ужгороді по вул. Минайській в районі будинку 14 на ділянці дороги, призначеної для стоянки транспортних засобів, доведено повний склад цивільного правопорушення та розмір завданої шкоди, а відповідачем не доведено відсутності його вини у завданні шкоди, з огляду на що, заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідач доказів на спростування аргументів позивача та наведених судом підстав задоволення позовних вимог не надав. Висловлюючи свою позицію по суті заявлених позовних вимог, відповідач жодним чином не обґрунтовував підстав відсутності у нього обов`язку з утримання зелених насаджень за адресою, де внаслідок падіння дерева був пошкоджений застрахований автомобіль, не доводив та не заперечував факту відсутності його вини у заподіянні шкоди застрахованому автомобілю, обмежившись тільки позицією про те, шо у разі задоволення позовних вимог у даній справі, стягненню з відповідача підлягає сума 121 457,24 грн, визначена п. 2.2. висновку експерта №1082-Е від 05.06.2025, та являє собою вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки VOLVO V40, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та суми податку на додану вартість на змінні складові та матеріали. 
З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2030,41 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 – 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України 

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, площа Поштова, будинок 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 04053699) на користь Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Українська страхова група”, вул. Федорова Івана, будинок 32, літ. А, м. Київ, 03038 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 30859524) суму 121 457,24 грн (Сто двадцять одна тисяча чотириста п`ятдесят сім гривень 24 коп.) сплаченого страхового відшкодування, а також 2030,41 грн (Дві тисячі тридцять гривень 41 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

5. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, – http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua. 

Повне судове рішення складено та підписано 17.03.2026.

Суддя Л.І. Пригара