Номер провадження: 22-ц/813/2695/26 
Справа № 496/2802/24
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
Іменем України
12.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Юцикова Д.Є.
учасники справи:
позивач – Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство «Проектний інститут «Укрспецзем»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»,
на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року,
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне підприємство «Проектний інститут «Укрспецзем», про встановлення права земельного сервітуту,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
В квітні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до суду з позовом, в обґрунтування зазначивши, що Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» входить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 березня 2020 року №221 «Про внесення змін до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». Розпорядженням Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку пріоритетних для держави інвестиційних проектів до 2023 року» від 16 грудня 2020 року №1581-р Будівництво ПЛ 330 кВ Новоодеська - Арциз із заміною АТ- 2 на ПС 330 кВ «Арциз» визнано пріоритетним для держави інвестиційним проектом. Прем`єр-міністр України доручив забезпечити будівництво нової ЛЕП 330 кВ Новоодеська - Арциз та запустити її в роботу не пізніше 01.07.24 р. На виконання Розпорядження КМУ №1581-р, Доручення Прем`єр-міністру України від 14.06.2023 року №17579/1/1-23 та з метою реалізації заходів для забезпечення більш надійної роботи Об`єднаної енергетичної системи України, створення умов підвищення надійності енергосистеми її системоутворюючих повітряних ліній (ПЛ), які забезпечують транзит електроенергії НЕК Укренерго здійснюється реалізація проекту «Будівництво повітряної лінії (ПЛ) 330 кВ Новоодеська - Арциз». Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 30.06.2022 року №375/А-2022 погоджено позивачу місце розташування об`єкта «Нове будівництво ПЛ 330 кВ Новоодеська - Арциз». Маршрут повітряної лінії (ПЛ) 330 кВ «Новоодеська - Арциз» проходить через земельні ділянки з кадастровими номерами 5123783400:01:001:1953 (розташування опори №2) та 5123783900:01:003:0340 (розташування опори №3), які надані НЕК «Укренерго» у користування та перетинає земельну ділянку із загальною площею 0,2386 га з кадастровим номером 5121083900:01:003:0355, яка згідно з державним актом серії ЯА №158726 на земельну ділянку належить громадянці ОСОБА_1 та розташована між земельними ділянками, які передані в постійне користування НЕК «Укренерго» під розташування опор №2 та №3. Позивач звертався до відповідача з пропозиціями про укладання договору сервітуту та погодження технічної документації, однак відповідь не отримав. У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Позивач просив суд встановити за Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго», в подальшому іменоване «Сервітуарій», право постійного безоплатного земельного сервітуту (для експлуатації повітряної лінії (ПЛ) 330 кВ Новоодеська - Арциз стосовно частини земельної ділянки, площею 0,0239 га, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Маяківська сільська рада, кадастровий номер 5121083900:01:003:0355 і належить громадянці ОСОБА_1 , в подальшому іменованому «Власник земельної ділянки», на наступних умовах: 
1. Предмет договору: 
1.1.Власник надає Сервітуарію право обмеженого безоплатного користування земельною ділянкою (її частиною), зазначеною у пункті 1.3 Договору, без зміни її цільового призначення. 
1.2.Сервітут встановлюється для забезпечення експлуатації лінії електропередачі ПЛ 330кВ Новоодеська - Арциз (пункт «в4» статті 99 Земельного кодексу України, статті 14 та 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»). 
1.3.Відомості про об`єкт права земельного сервітуту: 
- кадастровий номер земельної ділянки - 5121083900:01:003:0355; - місце розташування: Одеська область, Біляївський район, Маяківська сільська рада; - форма власності - приватна власність; - загальна площа земельної ділянки - 0,2386 га; - загальна площа земельної ділянки (її частина), на яку встановлюється земельний сервітут, складає - 0,0239 га, - цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ -01.01); 
1.4.Графічне зображення земельної ділянки (її частини), право користування якою надається на умовах сервітуту, вказано у складеному інженером- землевпорядником Кадастровому плані земельної ділянки. 
2.Умови встановлення та дія земельного сервітуту 
2.1.Право земельного сервітуту полягає у наданні Власником Сервітуарію та/або залученим до виконання робіт підрядним організаціям наступних прав стосовно земельної ділянки (її частини) на яку встановлений сервітут: - проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва і експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури. 
2.2.Земельний сервітут, є неподільним та зберігає чинність у разі переходу права на земельну ділянку Власника, щодо якої встановлений даний земельний сервітут, до іншої особи. 
2.3.Сервітуарій відшкодовує збитки, які фактично заподіяні Власнику внаслідок дій, пов`язаних з користуванням земельною ділянкою (її частиною), яка зазначена в п. 1.3 Договору, на праві сервітуту відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 (далі - Порядок).
3.Строк дії Договору та умови припинення дії земельного сервітуту
3.1.Земельний сервітут є постійний. 
3.2.Дія встановленого земельного сервітуту може бути припинена за згодою Сторін або в інших випадках, передбачених законодавством України. 
4.Права та обов`язки Сторін 
4.1. Дія земельного сервітуту поширюється виключно на земельну ділянку (її частину), визначену п.1.3 Договору. Сервітуарію та/або залученим до виконання робіт підрядним організаціям, забороняється користування землеволодіннями Власника, на які не встановлений сервітут. 
4.2.Сервітуарій зобов`язаний: 
4.2.1.використовувати право земельного сервітуту в спосіб і в порядку передбаченому рішенням суду; 
4.2.2.не передавати будь-яким способом право земельного сервітуту іншим фізичним і юридичним особам; 
4.2.3.згідно Порядку відшкодувати Власнику понесені збитки; 4.2.4.користуватись земельним сервітутом способами, найменш обтяжливими для Власника; 
4.2.5.при користуванні земельним сервітутом дотримуватись вимог протипожежної, екологічної, санітарно-епідеміологічної безпеки, охорони земель, охорони праці тощо; 
4.2.6. день припинення дії Договору припинити користування ним; 
4.2.7.письмово повідомляти Власника про проведення робіт з розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування об`єкту передачі електричної енергії не пізніше ніж за десять днів до початку таких робіт. 
4.3.Сервітуарій має право: 
4.3.1.використовувати право земельного сервітуту в спосіб і в порядку передбаченому рішенням суду; 
4.3.2.вимагати від Власника користуватись земельною ділянкою (її частиною) з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до вимог Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 №1455, інших нормативних та законодавчих актів України; 
4.3.3.відповідно до вимог нормативних та законодавчих актів України здійснювати заходи, спрямовані на захист об`єкту передачі електричної енергії; 4.3.4.не відшкодовувати збитки, завдані Власнику внаслідок недотримання ним обмежень щодо використання земельної ділянки (її частини), встановлених згідно з законодавством України; 
4.3.5. у випадках настання аварій або загрози їх виникнення (аварійної ситуації) для негайної їх локалізації, ліквідації можливих наслідків або відвернення їх загрози без погодження з Власником земельної ділянки Сервітуарій вправі: - безперешкодного проїзду до місця аварії (аварійної ситуації) та виконання ремонтних аварійно-відновлювальних робіт; - здійснювати рубку та обрізування гілок дерев у межах охоронної зони повітряної лінії електропередачі, без наступного відшкодування вартості цих дерев і насаджень. 
4.4. Власник зобов`язаний: 
4.4.1.не перешкоджати використанню Сервітуарієм та/або залученими до виконання робіт підрядними організаціями земельної ділянки в межах встановленого земельного сервітуту; 
4.4.2.попередити Сервітуарія про особливі властивості та недоліки земельної ділянки (її частини), які в процесі їх використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану об`єкту передачі електричної енергії. 
4.5. Власник має право: 
4.5.1. вимагати від Сервітуарія належного виконання своїх обов`язків за рішенням суду; 
4.5.2. володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, не порушуючи при цьому прав Сервітуарія, у тому числі не перешкоджаючи останньому або залученим до виконання робіт підрядним організаціям, розміщувати, будувати, експлуатувати та обслуговувати об`єкт передачі електричної енергії, проводити аварійно-відновлювальні роботи, планові роботи з реконструкції, ремонту та технічного обслуговування зазначених об`єктів; 4.5.3. здійснювати контроль та вимагати від Сервітуарія дотримання вимог земельного, цивільного і іншого законодавства України; 
4.5.4. на відшкодування Сервітуарієм фактично нанесених збитків, відповідно до умов Договору. 
4.6. Сторони зобов`язані дотримуватись правил добросусідства. 
5. Зміна умов договору і припинення його дії 
5.1. Зміна умов сервітуту здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягання згоди щодо зміни умов сервітуту спір вирішується у судовому порядку. 
5.2. Дія сервітуту припиняється у разі: 
5.2.1 закінчення терміну дії земельного сервітуту; 
5.2.2. придбання Сервітуарієм земельної ділянки у власність; 
5.2.3. викупу земельної ділянки/частини земельної ділянки, на яку встановлений суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; 
5.2.4. ліквідація юридичної особи - Сервітуріарія. 
Сервітут припиняється також в інших випадках, передбачених законом. 
5.3. Дія Договору припиняється шляхом його розірвання за: 
5.3.1. взаємною згодою сторін; 
5.3.2. рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення пошкодження земельної ділянки (її частини), яке істотно перешкоджає її використанню, ; інших підстав, визначених законом. 
5.4. Перехід права власності на земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - Сервітуарія не є підставою для зміни умов або розірвання Сервітуту. 
6. Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов сервітуту. 
6.1. За невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. 
6.2. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. 
7. Прикінцеві положення 
7.1. Якщо протягом дії права земельного сервітуту Сторони змінять свою назву, місцезнаходження, реквізити або будуть реорганізовані, а також при переході права до іншої особи, вони повинні негайно повідомити про це другу Сторону.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Біляївський районний суд Одеської області заочним рішенням від 15 квітня 2025 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне підприємство «Проектний інститут «Укрспецзем», про встановлення права земельного сервітуту залиштив без задоволення.
Суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «НЕК «Укренерго», звертаючись до суду з позовом про встановлення земельного сервітуту, не зазначив на яких умовах має бути встановлено сервітут, не виклав його змісту, а саме яких конкретних обмежень має дотримуватися власник (землекористувач). Конкретні умови земельного сервітуту складають зміст позовних вимог, які за принципом диспозитивності визначає позивач та спрямовує їх відповідачу, тому ці умови не можуть встановлюватись судом за власної ініціативи. Також умовою для встановлення сервітуту є збереження за власником (користувачем) можливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням, однак зміст позовної заяви та додані матеріали не містять відомостей про те, у який спосіб використовується земельна ділянка власником (користувачем) та чи не призведене встановлення сервітуту до неможливості використання земельної ділянки, розташованої в межах цієї зони, за цільовим призначенням. Окрім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що на частині земельної ділянки, щодо якої позивач просить встановити за ним право постійного безоплатного земельного сервітуту, будівництво опори здійснюватися не буде, а буде здійснюватися натягування проводів між двома опорами, тому позовна вимога щодо встановлення саме постійного безоплатного земельного сервітуту є не обґрунтованою. Не доведено і факт отримання відповідачем пропозиції про укладення договору сервітуту та відмови власника (користувача) земельної ділянки від узгодження умов та укладення договору про встановлення земельного сервітуту. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 158726, що підтверджує право особистої приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, виданий 2005 року, актуальних даних на день звернення позивачем до суду щодо власника земельної ділянки та наявності/відсутності інших прав третіх осіб (оренди, суборенди, емфітевзису тощо) щодо земельної ділянки, позивачем не надано, що унеможливлює достеменно визначити суб`єктний склад спірних правовідносин відповідно до ч. 2 ст. 402, ч. 2 ст. 404 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» просить скасувати заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що експлуатувати земельні ділянки з кадастровими номерами 5123783400:01:001:1953 (розташування опори №2) та 5123783900:01:003:0340 (розташування опори №3), які надані НЕК "Укренерго" у користування, без використання частини земельної ділянки, що належить відповідачу - земельну ділянку із загальною площею 0,2386 га з кадастровим номером 5121083900:01:003:0355 неможливо, оскільки ділянка відповідача знаходиться між земельними ділянками належними НЕК "Укренерго", на яких заплановано встановлення опор повітряної лінії, і проходження над нею електричних проводів, що тягне за собою необхідність їх обслуговування. Підставою встановлення сервітуту є відсутність у позивача можливості задовольнити свої потреби, пов`язані, зокрема із здійсненням права власності на нерухоме майно, іншим способом, ніж шляхом встановлення права обмеженого користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту.
У прохальній частині позовної заяви позивач просив встановити за ним право постійного, безплатного, земельного сервітуту (для експлуатації повітряної лінії (ПЛ) 330 кВ Новоодеська – Арциз) стосовно частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 . Усі істотні умови сервітуту були викладені у прохальній частині позову, в тому числі обмеження, яких мав би дотримуватися власник земельної ділянки - відповідно до вимог Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 №1455, інших нормативних та законодавчих актів України, також не перешкоджати використанню Сервітуарієм та/або залученими до виконання робіт підрядними організаціями земельної ділянки в межах встановленого земельного сервітуту (п.4.4.1.); зобов`язання про попередження Сервітуарія про особливі властивості та недоліки земельної ділянки (її частини), які в процесі їх використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану об`єкту передачі електричної енергії (п.4.4.2.).
Крім того, помилковим є висновок суду про те, що позивач не вказував цільове призначення земельної ділянки, адже позивач наголошував, що цільове призначення земельної ділянки – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У доданому до позову Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №158726 також містяться відомості, що земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Скаржник зазначив, що право обмеженого користування частиною земельної ділянки відповідача буде використовуватися позивачем тільки в момент обслуговування лінії електропередачи (1 чи 2 рази на місяць, за потреби може проводиться візуальне обстеження щодо відсутності обриву проводів) та у разі необхідності проведення ремонтних робіт. Також, за умовами земельного сервітуту НЕК «Укренерго» передбачається відшкодування збитків, які можуть бути заподіяні власнику внаслідок дій, пов`язаних з користуванням частиною його земельної ділянки на праві сервітуту, відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284.
Окрім того, позивач надав суду докази того, що він звертався до відповідача з пропозицією встановлення земельного сервітуту, однак остання відповіді не надала.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.05.2025 року відповідачу  ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, а третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватному підприємству «Проектний інститут «Укрспецзем» - право подання письмових пояснень з приводу апеляційної скарги у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України. 
Копія ухвали про відкриття провадження від 16.05.2025 року позивачу та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, надсилалась засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, повернутими на адресу суду. Ні відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , ні письмових пояснень від Приватного підприємства «Проектний інститут «Укрспецзем» до суду не надходило.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» отримало 18.05.2025 о 8:14:37 в електронному кабінеті Електронного Суду, що підтверджується довідкою.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» Шорстов О.Ю. доводи апеляційної скарги підтримав, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції є помилковим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином у відповідності до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. 
Приватне підприємств «Проектний інститут «Укрспецзем» про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, шляхом отримання 27.01.2026 року судової повістки-повідомлення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «НЕК «Укренерго» не зазначив, на яких умовах має бути встановлено сервітут, не виклав його змісту, а саме яких конкретних обмежень має дотримуватися власник (землекористувач). Конкретні умови земельного сервітуту складають зміст позовних вимог, які за принципом диспозитивності визначає позивач та спрямовує їх відповідачу, тому ці умови не можуть встановлюватись судом за власної ініціативи. Також умовою для встановлення сервітуту є збереження за власником (користувачем) можливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням, однак зміст позовної заяви та додані матеріали не містять відомостей про те, у який спосіб використовується земельна ділянка власником (користувачем) та чи не призведе встановлення сервітуту до неможливості використання земельної ділянки, розташованої в межах цієї зони, за цільовим призначенням. Окрім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що на частині земельної ділянки, щодо якої позивач просить встановити за ним право постійного безоплатного земельного сервітуту, будівництво опори здійснюватися не буде, а буде здійснюватися натягування проводів між двома опорами, тому позовна вимога щодо встановлення саме постійного безоплатного земельного сервітуту є не обґрунтованою. Не доведено і факт отримання відповідачем пропозиції про укладення договору сервітуту та відмови власника (користувача) земельної ділянки від узгодження умов та укладення договору про встановлення земельного сервітуту. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 158726, що підтверджує право особистої приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, виданий 2005 року, актуальних даних на день звернення позивачем до суду щодо власника земельної ділянки та наявності/відсутності інших прав третіх осіб (оренди, суборенди, емфітевзису тощо) щодо земельної ділянки, позивачем не надано, що унеможливлює достеменно визначити суб`єктний склад спірних правовідносин відповідно до ч. 2 ст. 402, ч. 2 ст. 404 ЦК України.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,24 гектарів, що розташована на території Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 5121083900:01:003:0355, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №158726, виданого на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 27.09.2004 року №695/2004 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Біляївського районного відділу земельних ресурсів Одеської області 14.01.2005 року за № 01.05.516.00157.
Розпорядженням Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку пріоритетних для держави інвестиційних проектів до 2023 року» від 16 грудня 2020 року №1581-р визначено перелік пріоритетних для держави інвестиційних проектів до 2023 року, серед яких - будівництво ПЛ 330 кВ «Новоодеська – Арциз» із заміною АТ-2 на ПС 330 кВ «Арциз». 
Згідно листа першого заступника Міністра енергетики України від 22.06.2023 року за вих. №26/1.2-4.2-12558, на виконання пункту 3 доручення Прем`єр-міністр України Дениса Шмигаля від 14.06.2023 року №17579/1/1-23 до листа керівника Офісу Президента України Андрія Єрмака від 07.06.2023 року за вих. №02-01/566, Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» висловлено прохання забезпечити надання інформації про стан вжиття заходів для забезпечення будівництва нової ЛЕП 330 кВ «Новоодеська – Арциз» (з відповідними поясненнями, обґрунтуваннями, описом проблемних питань (у разі наявності).
Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації № 375/А-2022 від 30.06.2022 року «Про погодження місця розташування об`єктів», Національній енергетичній компанії «Укренерго» погоджено місце розташування об`єкта «Нове будівництво ПЛ 330 кВ Новоодеська – Арциз», з використанням траси ПЛ 110 кВ із її перевлаштуванням у двоколову ЛЕП, на території Одеського та Білгород – Дністровського районів Одеської області. 
16.08.2023 року на адресу відповідача ОСОБА_1 направлена пропозиція про укладення договору сервітуту площею 0,0239 га з метою забезпечення експлуатації лінії електропередачі ПЛ 330 кВ Новоодеська-Арциз (п. «в4» ст. 99 ЗК України, ст.ст. 14, 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»), до якої додано проект Договору №__ СП про встановлення земельного сервітуту від «_» _ 2023 року, Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту встановленого на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та копію довіреності. 
Факт направлення вищевказаних документів підтверджується копією накладної №1800304678330, долученої до матеріалів позовної заяви. Відомості про отримання у матеріалах справи відсутні.
ПрАТ «НЕК «Укренерго» розроблено проект «Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область (інв. № новий), ІІ черга, том 7, книга 2, розтановка опор 1868-332-26-ПЛТ.
В додатках до зазначеного проекту схематично зображено проходження ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область та частину земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту (проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва та експлуатації ПЛ, а саме частину земельної ділянки, кадастровий номер якої – 5121083900:01:003:0355, суміжними земельними ділянками якої є земельна ділянка № НОМЕР_2 з кадастровим номером 5121083900:01:003:0340 та земельна ділянка № НОМЕР_3 з кадастровим номером 5123783400:01:001:1953. (а.с. 32, 33)
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. 
Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Відповідно до статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення, зокрема таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислової розробки родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) для видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 цього Кодексу; в-4) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; ж-1) право на будівництво та проходження інженерних, кабельних, трубопровідних мереж, необхідних для повноцінного функціонування індустріальних парків; ж-2) право на будівництво, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій; ж-3) право розміщення (без здійснення капітального будівництва) об`єктів рекреаційної інфраструктури, а також інженерної інфраструктури, необхідної для їх функціонування та обслуговування; з) інші земельні сервітути.
Статтею 100 ЗК України закріплено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). 
Стаття 319 ЦК України вказує на той факт, що власність зобов`язує, а діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут). 
Статтею 401 ЦК України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). 
Згідно з частинами першою, третьою статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. 
Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. 
Отже, встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати: що правове регулювання дій щодо встановлення сервітуту має здійснюватися виключно між власником (володільцем) земельної ділянки та особою, яка має намір нею користуватися, а тому необхідно визначити суб`єктний склад спірних правовідносин відповідно до частини другої статті 402, частини другої статті 404 ЦК України (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2018 року у справі №642/3165/17 (провадження №61-14776св18); що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, тобто якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №351/1146/16-ц, провадження №61-16854св18). 
У постанові від 20.06.2023 року у справі №468/863/21-ц Верховний Суд визначив, що конкретні умови земельного сервітуту складають зміст позовних вимог, які за принципом диспозитивності визначає позивач та спрямовує їх відповідачу. Тому ці умови не можуть встановлюватися судом за власної ініціативи. Також, умовою для встановлення сервітуту є збереження за власником (користувачем) можливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням. 
У постанові від 25.06.2025 року у справі № 463/10616/19 Верховний Суд констатував, що закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому необхідно довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом. Передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду. 
Спір у даній справі стосується передачі в користування частини належної на праві приватної власності відповідачу земельної ділянки (кадастровий номер 5121083900:01:003:0355), для експлуатації опорної конструкції повітряної лінії електропередачі і спеціальним законом, який регулює відповідні правовідносини є Закон України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів». 
Так, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки або за рішенням суду для розміщення об`єктів, зазначених у частинах другій та четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів. 
Згідно ч. 8 ст. 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» у договорі про встановлення земельного сервітуту для розміщення об`єктів енергетики та передачі електричної енергії зазначаються: зміст земельного сервітуту, кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут (за наявності), площа земельної ділянки, на яку поширюється дія земельного сервітуту, місце розташування земельної ділянки, кадастровий номер, розмір плати за встановлення сервітуту, строк дії сервітуту. Типова форма договору правостановлення земельного сервітуту затверджується Кабінетом Міністрів України. 
Постійні земельні сервітути можуть встановлюватися для розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, пристроїв і споруд. 
Строкові земельні сервітути можуть встановлюватися на період будівництва чи проведення планових ремонтних робіт лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури. 
Постійні або строкові земельні сервітути можуть встановлюватися для: будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури; проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва і експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури; розміщення на земельній ділянці інформаційних щитів, попереджувальних знаків, які стосуються будівництва та експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури; проведення вишукувальних, дослідних та інших робіт для будівництва лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури. 
Згідно технічної документації, наданої позивачем, розробленої Приватним підприємством «Проектний інститут «Укрспецзем» визначено, що документація розроблена з метою встановлення постійного права земельного сервітуту - для забезпечення експлуатації лінії електропередачі ПЛ 330кВ «Новоодеська-Арциз». 
ПП «Проектний інститут «Укрспецзем» при розробці вказаної проектної документації використало нормативи Державних будівельних норм В.2.5-16-99 «Визначення розмірів земельних ділянок для об`єктів електричних мереж», затверджених наказом Держбуду України № 179 від 27.07.1999 року. 
Зазначеним ДБН В.2.5-16-99 «Визначення розмірів земельних ділянок для об`єктів електричних мереж» унормовано порядок визначення розмірів земельних ділянок, які надаються у постійне та у тимчасове користування в період будівництва, для об`єктів електричних мереж напругою від 0,4 до 750 кВ. 
Зазначеними нормами не встановлено нормативи для визначення розмірів земельних ділянок для встановлення земельних сервітутів для об`єктів електричних мереж. 
Звертаючись до суду з позовом про встановлення земельного сервітуту ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» не зазначило обмежень має дотримуватися власник (землекористувач).
Конкретні умови земельного сервітуту складають зміст позовних вимог, які за принципом диспозитивності визначає позивач та спрямовує їх відповідачу. Тому ці умови не можуть встановлюватись судом за власної ініціативи.
Також, умовою для встановлення сервітуту є збереження за власником (користувачем) можливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Але зміст позовної заяви та додані матеріали не містять відомостей про те, у який спосіб використовується земельна ділянка власником (користувачем) та чи не призведене встановлення сервітуту до неможливості використання земельної ділянки, розташованої в межах цієї зони, за цільовим призначенням.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також не доведено належними та допустимими доказами і факт відмови власника (користувача) земельної ділянки від узгодження умов та укладення договору про встановлення земельного сервітуту.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ПАТ «НЕК «Укренерго». Так, суд зробив правильний висновок, що позивач просив встановити сервітут для експлуатації повітряної лінії (ПЛ) 330кВ «Новоодеська-Арциз», разом з цим, визначаючи, що такий сервітут необхідний для проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва та експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури, що, по-суті, є різними видами сервітуту, які кожним окремо потребують доведенню необхідності їх встановлення та умов їх встановлення. 
Тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів підстав позову про встановлення земельного сервітуту відповідно до вимог статті 100 ЗК України та статті 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів». 
Крім цього, колегія суддів наголошує, що відповідно до пунктів 6, 7 Правил охорони електричних мереж для створення нормальних умов експлуатації електричних мереж, забезпечення їх збереження та дотримання вимог техніки безпеки здійснюються заходи, у тому числі, встановлюються охоронні зони. 
Для захисту населення від впливу електричного поля повітряних ліній електропередачі напругою 330 кВ і вище встановлюються санітарно-захисні зони відповідно до вимог Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ від 19 червня 1996 р. №173. 
Згідно статті 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» в охоронних зонах кабельних ліній електропередачі власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним і юридичним особам забороняється: саджати дерева та кущі; зводити будинки, споруди будь-якого призначення; виконувати роботи із застосуванням ударних механізмів, скидати вантажі масою понад п`ять тон; зливати їдкі і такі, що спричиняють корозію, речовини, пально-мастильні матеріали. 
Згідно кадастрового плану земельної ділянки, кадастровий номер 5121083900:01:003:0355, будівництво зазначеної ЛП 330 кВ призведе до встановлення охоронної зони по обидва боки від такої лінії, що дорівнюють 20 м санітарно-захисної зони та 30 м охоронної зони лінії. Розміри таких зон з урахуванням графічного зображення межі земельної ділянки для встановлення сервітуту, зазначені в кадастровому плані, розробленому ПП «Проектний інститут» «Укрспецзем», складають 0,1969 га, тобто розповсюджуються на майже всю земельну ділянку ОСОБА_1 , що унеможливить її використання за цільним призначенням та у межах, визначених статтею 35 ЗК України, чим порушують право відповідача щодо користування та розпорядженням земельною ділянкою, закріплене Конституцією України, а також нормами діючого законодавства. 
З огляду на наведене, апеляційний суд робить висновок про безпідставність доводів апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», оскільки такі висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають. 
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 

Щодо суті апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають колегії суддів підстав для його скасування, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів, 
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.
Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 15 квітня 2026 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко