ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
31 березня 2026 року
м. Харків
справа № 635/6369/24
провадження № 22-ц/818/1587/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.
за участю секретаря: Смелянець К.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Мерефянської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів , -
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кучінської Ірини Семенівни на рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2025 року, постановлене суддею Березовською І.В.,
в с т а н о в и в :
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2025 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення аліментів – відмовлено. Відмовлено у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав. Попереджено ОСОБА_2 про зміну поведінки щодо прийняття участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківської області контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок в дохід держави.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кучінська І.С. просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав скасувати, та задовольнити позовні вимоги в цій частині. 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення помилково не врахував долучені до матеріалів справи висновок Департаменту служб у справах дітей Мереф`янської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Крім того, не враховано, що дитина тривалий час проживає з батьком та бабусею, мати жодного разу не відвідувала дитину та не цікавилась її життям. Вважає, що змінити поведінку відповідачки неможливо, оскільки це свідомий вибір.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Рішення суду першої інстанції позивачем оскаржується в частині відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Тому в іншій частині судове рішення судом апеляційної інстанції не переглядається.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що матір не втрачала інтересу до своєї дитини, в тому числі до участі у її вихованні. Крім того позбавлення батьківських прав не є правом чи бажанням сторін, а є заходом захисту прав та інтересів дитини, який може бути застосований лише за наявності доведених фактів, що свідчать про реальну загрозу правам, здоров`ю чи розвиткові дитини. Сам по собі факт згоди відповідачки на позбавлення батьківських прав не доводить наявності таких обставин і не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 26 червня 2020 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №259. Матір`ю ОСОБА_3 зазначена громадянка України ОСОБА_4 , батьком записано громадянина України ОСОБА_1 
02 липня 2022 року відповідач по справі ОСОБА_4 зареєстрували шлюб з ОСОБА_5 у Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за актовим записом №514, під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 , виданий 02 липня 2022 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №269 від 19 лютого 2024 року.
Згідно з актом обстеження умов проживання від 24 лютого 2028 року, підписаним головним спеціалістом сектору з профілактично-виховної роботи ССДС ММР – Зінченко К., головним спеціалістом сектору з усиновлення, опіки, піклування та розвитку сімейних форм виховання ССДС ММР Онацькою Д., останніми з метою обстеження житлово- побутових умов проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок складається з трьох житлових кімнат, вітальні, ванної кімнати та коридору. Загальна площа будинку 51 кв.м. Санітарно-гігієнічні норми не порушені, будинок електрифікований, газифікований, мається водопостачання та водовідведення. У дитини є окрема кімната, в якій є ліжко, шафа для речей, стілець, місце для ігор. Хлопчик забезпечений сезонним одягом та взуттям, має іграшки, планшет. Хлопчик забезпечений усім необхідним для повноцінного розвитку та життя. У родині склалися доброзичливі стосунки. Зі слів бабусі мати хлопчика ОСОБА_2 вихованням дитини не займається та з дитиною не проживає. 
Позивач по справі ОСОБА_1 з 17 травня 2022року призваний на військову службу за мобілізацією, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 №690 від 26 липня 2022 року.
Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщено особи №1601-5003047127 від 23 листопада 2023 року фактичне місце проживання відповідачки по справі ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Висновком Органу опіки та піклування Мереф`янської міської ради №539/24 від 28 серпня 2024 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , 1985 року народження, щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Звертаючись до суду з позовом, позивач наголошував, що ОСОБА_2 ніколи не виявила бажання забрати сина до себе на Західну України, де проживає як внутрішньо переміщена особа, з моменту народження дитини його виховує лише бабуся, оскільки ОСОБА_2 фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 26 червня 2020 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщено особи №1601-5003047127 від 23 листопада 2023 року фактичне місце проживання відповідачки по справі ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Разом з тим, матеріали справи не містять негативні характеристики, докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Сам факт проживання матері окремо від дитини - не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків.
Зазначення у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 про згоду на позбавлення її батьківських прав, не може бути прийнята судом, оскільки підпис на даній заяві ніким не посвідчено, сама заява подана поштою, тому пересвідчитись у дійсних намірах відповідачки у суду немає можливості. 
Разом з тим у вказаному відзиві відповідач зазначала, що дитина проживає з батьком за домовленістю сторін. У зв`язку із початком військової агресії РФ вона залишилась без житла і роботи, тому не має можливості утримувати дитину. 
Посилання апелянта на те, що судом не враховано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , спростовуються матеріали справи. Оскільки судом першої інстанції взято висновок до уваги та попереджено ОСОБА_9 про зміну ставлення до дитини.
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав  ОСОБА_2 відносно її сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Проте відмова у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав не позбавляє позивача права на звернення до суду із таким позовом, якщо відповідач в подальшому не змінить свого ставлення до виховання дитини.
Висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Рішення суду першої інстанції в іншій частині позовних вимог не оскаржене, судом апеляційної інстанції не переглядається.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кучінської Ірини Семенівни– залишити без задоволення. 
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2025 року в частині відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:         О.В. Маміна
Судді:         О.Ю. Тичкова
Ю.М. Мальований