справа № 296/11135/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» (далі – ТзОВ «ФК «ПРОЦЕНТ») звернулося із позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути із останньої заборгованість за процентами за період з 10 грудня 2024 року по 06 вересня 2025 року в сумі 27 000 грн та штраф за невиконання умов кредитного договору в сумі 2 000 грн.
У обґрунтування заявленого ТзОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» повідомило, що між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір на підставі якого остання отримала грошові кошти та зобов`язалася повернути їх у строки, обумовлені цим договором, але у подальшому самоусунулася від виконання взятих на себе зобов`язань й через це позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року в цій справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
ОСОБА_1 , у свою чергу, скерувала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження: фактичного розміру заборгованості; правильності нарахування процентів та комісій; отримання відповідачкою повного тексту кредитного договору. Також ОСОБА_1 зауважила, що умови цього договору порушують баланс її прав як споживача, а також звернула увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо вона є явно завищеною.
У відповіді на відзив на позовну заяву ТзОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» підтримало свою позицію, висловлену в позові.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
10 грудня 2024 року між ТзОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 24766 (далі – Договір) відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 10 000 грн (п. 1.1 Договору) строком на 730 днів (п. 1.3 Договору) зі сплатою процентів за користування кредитом на рівні 1% від суми кредиту за кожний день.
Поміж іншого, умовами п. 1.6 Договору передбачено, що товариство переказує суму кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 через платіжний сервіс. Окрім цього, у п. 8.2.1 Договору передбачено, що підписуючи цей договір позичальник засвідчує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та правилами, а також отримав від товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ст. 6 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті товариства, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (а.с. 29-44).
Із детального розрахунку заборгованості, долученого ТзОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» до позову, вбачається, що станом на 06 вересня 2025 року позивачем за ОСОБА_1 обліковується борг в загальній сумі 39 000 грн з яких 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 27 000 грн – заборгованість за процентами та 2 000 грн – заборгованість за штрафами. Водночас у цьому розрахунку відображено, що на погашення вищевказаної заборгованості ОСОБА_1 грошові кошти не вносилися (а.с. 51-58).
Відповідно до листа Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» вказаним акціонерним товариством на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_2 (а.с. 167).
З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що 10 грудня 2024 року на нього зараховано 10 000 грн (а.с. 168).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Нормою ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). 

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову із огляду на таке.
Так, позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачкою умов кредитного договору та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості.
Водночас, з приводу доводів відповідачки про ненадання позивачем детального розрахунку спірної заборгованості, а також доказів на підтвердження суми фактично виданого кредиту, суд вказує на те, що такий розрахунок є додатком до цього позову, а розмір фактично виданого кредиту підтверджується випискою за її картковим рахунком й вищевказані письмові докази досліджені судом при ухваленні цього рішення. Відтак, зазначені доводи заявниці повністю спростовуються матеріалами справи.
З приводу питання порушення балансу прав ОСОБА_1 як споживача у порівнянні з правами позивача суд вказує на те, що по-перше відповідачкою не вказано які саме умови цього договору порушують баланс її прав як споживача, а по-друге вищевказаний кредитний договір у встановленому законодавством порядку не визнаний недійсним, а тому у цьому випадку діє презумпція правомірності правочину, яка визначена правилами ст. 204 ЦК України.
Також суд відхиляє доводи відповідачки стосовно того, що у матеріалах справи відсутні докази отримання нею повного тексту кредитного договору, оскільки у п. 8.2.1 Договору передбачено, що підписуючи цей договір позичальник засвідчує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та правилами, а також отримав від товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ст. 6 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті товариства, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Отже, такі доводи ОСОБА_1 також спростовуються матеріалами справи.
Щодо сумнівів відповідачки у правильності обрахунку спірної заборгованості суд вказує наступне.
У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2023 року в справі № 922/1280/22 викладений правовий висновок, відповідно до якого Верховний Суд зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Відповідно до умов Договору ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 10 000 грн (п. 1.1 Договору) строком на 730 днів (п. 1.3 Договору) зі сплатою процентів за користування кредитом на рівні 1% від суми кредиту за кожний день.
Таким чином борг останньої по сплаті процентів за користування кредитними коштами за період з 10 грудня 2024 року по 06 вересня 2025 року має становити 27 000 грн (з розрахунку 10 000 х 1% на 270 днів).
Отже, зазначена заборгованість за процентами обрахована позивачем вірно і позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Водночас, стосовно позовних вимог щодо стягнення штрафу суд зауважує наступне.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, який триває і досі.
Разом із тим, відповідно до положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, оскільки вищевказаний кредитний договір укладений між сторонами після введення в Україні воєнного стану, який триває й досі, то позовні вимоги ТзоВ «ФК «ПРОЦЕНТ» в частині стягнення заборгованості за штрафними санкціями з ОСОБА_1 задоволеними бути не можуть в силу приписів п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Так, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогами слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї цивільної справи, які складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 2 255,25 грн.
Щодо питання стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. 
За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу останнім до матеріалів позову долучено копії: договору про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року (а.с. 93-99); акту приймання-передачі наданих послу № 55 до договору № 03/06/2024 від 24 липня 2025 року (а.с. 100); витяг з реєстру з № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 55 від 24 липня 2025 року (а.с. 101); платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 2941 від 01 серпня 2025 року (а.с. 102).
Зокрема, із зазначеного витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги убачається, що адвокатом Руденком К.В. позивачеві надані послуги зі складання та подання позовної заяви на суму 9 000 грн та складання адвокатського запиту про витребування доказів на суму 1 000 грн. Загальна вартість наданої правової допомоги згідно із цим витягом з акту становить 10 000 грн.
Так, у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 виснувано, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Отже, у цій постанові Верховний Суд висловив правову позицію з питання, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за наслідками розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи лише має бути сплачено.
У подальшому від вищевказаної правової позиції Верховний Суд не відступав (постанова від 22 січня 2021 року в справі № 925/1137/19).
Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року по справі № 761/415/24 відображений правовий висновок згідно із яким за відсутності клопотанням іншої сторони суд не може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відтак, ураховуючи викладене вище, а також зважаючи на часткове задоволення позову та відсутність клопотання відповідачки із запереченням розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд уважає стягнути таку суму витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 9 310 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» (бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ, код ЄДРПОУ 41466388) заборгованість за кредитним договором № 24766 від 10 грудня 2024 року в загальній сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень.
У решті вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» судовий збір в сумі 2 255 (дві тисячі двісті п`ятдесят п`ять) гривень 25 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 310 (дев`ять тисяч триста десять) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 21 квітня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький