Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року Справа№200/9289/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі-відповідач), в якому просить: 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку військовозобов`язаних позивача відповідно до інформації яка міститься у військовому квітку: серія НОМЕР_1 ; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести відомості про виключення з військового обліку військовозобов`язаних позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до інформації, яка міститься у військовому квітку: серія НОМЕР_1 .
В обґрунтування позову позивач зазначає, що в 2013 році у нього діагностували онкологічне захворювання, у зв`язку з чим встановлена 2 групу інвалідності. З відповіді відповідача від 03 вересня 2025 року йому стало відомо, що він перебуває на обліку як військовозобов`язаний в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_3 у картотеці вільних залишків, але не є порушником правил військового обліку. Щодо виключення з військового обліку, йому було запропоновано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 особисто. Позивач вважає дії відповідача щодо внесення відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення ним правил військового обліку та розшуку протиправною бездіяльністю, у зв`язку з чим, звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою від 01 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без виклику сторін).
26 січня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позов. 
У відзиві на позов, ІНФОРМАЦІЯ_2 позовні вимоги не визнав і зазначив наступне. 
У ІНФОРМАЦІЯ_4 у ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня інформація щодо виключення військовозобов`язаного ОСОБА_1 з військового обліку. 
У реєстрах ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня інформація щодо порушень правил військового обліку громадянином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Доводи позивача про виключення його з військового обліку повністю безпідставні, відсутня жодне підтвердження його виключення з військового обліку, оскільки запис у військовому квитку не може бути використаний як належний доказ оскільки не містить інформації про норму закону за якою військовозобов`язаний був виключений тобто відсутні пункт та частина статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», за яким провадиться виключення до того ж відсутня інформація щодо проходження військово-лікарської комісії за результатами якої громадянин був визнаний непридатним до військової служби з виключенням, тобто посилання на наказ № 402 від 14.08.2008, статтю та графу розкладу хвороби за яким відбувалося виключення з військового обліку.
Внесення цих даних є обов`язковим. 
Як видно з наданих копій військового квитка такі дані відсутні що протирічить вимогам чинного законодавства та ставить під сумнів правомірність внесення тих даних які відображені у військовому квитку.
До того ж, якщо уважно розглянути надані копії пенсійних посвідчень з`ясовується: дата видачі 01.03.2013 а термін дії 30.11.2013, тобто фактично представлене посвідчення недійсне з 1 грудня 2013 року.
Термін дії копії другого пенсійного посвідчення за номером НОМЕР_2 серія НОМЕР_3 сплив 29.02.2016, отже також не дійсне. Враховуючи зазначені обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України згідно паспорта НОМЕР_4 , який виданий Дружківським МВ ГУДМС України в Донецькій області 03 грудня 2015 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 . 
Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі.
Відповідно військового квитка НОМЕР_1 від 26 серпня 1994 року, ОСОБА_1 , особистий №У-029078, має військове звання лейтенант яке присвоєно наказом МОУ № 263 від 16.06.1993 року. У Збройних Силах військову службу не проходив. 22.09.1993 року позивач прийнятий на облік та 30.01.2015 року знятий з обліку (п.19). 
30.01.2015 року позивач виключений з обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 . Причина виключення: визнаний ВЛК непридатним за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку (п.20).
Відповідно Витягу з Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (Дружківка), вид обліку: рядовий, сержантський і старшинський склад запасу; ідентифікатор військовозобов`язаного: НОМЕР_6 . Службові відмітки: Автоматичне взяття на облік згідно змін від 01.04.2025 до постанови КМУ № 932. ВОС (999) – потребує проходження загальновійськової підготовки. 
В матеріалах справи наявна облікова картка офіцеру запасу до військового квитка серії НОМЕР_7 від 26.08.1994 року, в якій зазначено, що 30.01.2015 року позивач виключений з військового обліку як такий, що визнаний ВЛК непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно відомостей з Резерв+ станом на 11.09.2025, 16:18, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (Дружківка), номер в реєстрі Оберіг 28052025642855100033, звання Рекрут, ВАС 999, потребує проходження базової загальновійськової підготовки. Адреса проживання: АДРЕСА_1 , з відміткою 13.07.2024 дані уточнені вчасно. 
На запит адвоката від 25.08.2025 року, другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_7 надано відповідь від 03.09.2025 (№19/3308), в якій вказано, що ОСОБА_1 станом на 29.08.2025 року перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 у картотеці вільних залишків. Дата введення інформації в систему «Оберіг» - 28.05.2025 року. Був взятий на облік автоматично згідно змін від 01.04.2025 року до Постанови КМУ №932, в зв`язку з тим, що він не оновив своєчасно свої облікові дані. Наданий Витяг з Реєстру. Також в листі зазначено, що станом на 29.08., згідно з даними Реєстру, ОСОБА_1 не є порушником правил військового обліку. Запропоновано позивачу особисто прибути до відділу з оригіналами відповідних документів, на підставі яких позивач визнаний непридатним до військової служби. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Правові засади мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів унормовані Законом України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII).
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалася і станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.
Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року оголошено загальну мобілізацію на території України, яку по теперішній час не скасовано.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі-Збройні Сили України та інші військові формування).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
За змістом частини 9 статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби, серед яких: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу.
Відповідно до пункту 2 частини 1статті 37 Закону № 2232-XII громадяни України, які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку, підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у ТЦК та СП.
Згідно з частиною 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі. У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Згідно підпункту 12 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633-IX, військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності цим Законом, є чинним та не потребує обов`язкової заміни у випадку (з підстав) затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа.
Так, враховуючи вищезазначені норми позивач має дійсний військово-обліковий документ, яким є військовий квіток в якому міститься запис про взяття позивача на військовий облік з 22.09.1993 року.
Відповідно, факт взяття позивача на військовий облік з 22.09.1993 року свідчить про те, що в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» він є військовозобов`язаним, оскільки під час взяття його на облік беззаперечним є факт проходження ним ВЛК, адже на основі даного ВЛК приймалося рішення про взяття його на військовий облік.
Також, як вже зазначалось судом вище по тексту рішення, що на даний момент до Закону № 2233-ХІІ внесені зміни та Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (набрав чинності 18 травня 2024 року) статтю 37 Закону № 2233-ХІІ викладено у новій редакції.
Зокрема, частиною 6 статті 37 № 2233-ХІІ установлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
Щодо дії нормативно-правового акта в часі, що дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із набранням чинності і з моментом втрати ним юридичної сили.
За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).
На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.
Внесення змін до законодавства, яке призводить до погіршення становища особи, може суперечити принципу незворотності дії закону в часі (ст.58 Конституції України), якщо йдеться про ретроактивну дію закону.
Однак у даному випадку йдеться про поновлення військового обліку, що регулюється спеціальним законодавством.
Законодавець має право змінювати критерії військового обліку, якщо це відповідає інтересам держави.
Отже, у зв`язку із внесенням змін до Закону № 2232-XII звужено коло підстав для виключення з військового обліку.
Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.
Відповідно до частини тринадцятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби, наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800 затверджено «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», (далі Положення № 402).
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу I, це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу, та поширюється в тому числі на військовозобов`язаних, для яких військово-лікарська експертиза проводиться військово-лікарськими комісіями, утвореними в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України та при закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Пунктом 1.2 розділу I Положення № 402 встановлено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби військовозобов`язаних.
Військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд військовозобов`язаних;
- визначення ступеня придатності до військової служби.
Відповідно до пункту 2.1 розділу I Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови.
Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Згідно із пунктом 2.2 Положення № 402, штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Згідно із пунктами 1.2, 1.4 розділу II Положення № 402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Відповідно до пункту 3.8 розділу II Положення № 402, (в редакції пункту станом на дату прийняття рішення ВЛК - 07.02.2023), за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов:
- «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»;
- «Обмежено придатний до військової служби»;
- «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю (вказати спеціальність)»;
- «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю (вказати спеціальність)»;
- «Придатний до військової служби».
Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов:
- «Придатний до військової служби»;
- «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»;
- «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
Відповідно до пункту 3.8 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.
Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення), постанови про тимчасову непридатність оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення).
Згідно із пунктом 20.2 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.
Наведені положення законодавства свідчить, що визнання особи такою, що є непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку є виключною компетенцією військово-лікарської комісії, яке ухвалюється в порядку, встановленому Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, оформлюється відповідною постановою та є підставою для виключення особи з військового обліку.
Подана позивачем копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 Серії НОМЕР_3 від 16.04.2015 року, з вказівкою термін дії: 29.02.2016 р., копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 Серії НОМЕР_8 від 01.03.2013 року, з вказівкою термін дії: 30.11.2013 р., не є належним доказом звільнення позивача з військової служби. 
Відповідно військового квитка НОМЕР_1 від 26 серпня 1994 року, ОСОБА_1 , 30.01.2015 року знятий з обліку (п.19). 
Проте після набрання чинності змін до Закону № 2232-XII позивача було поновлено на обліку військовозобов`язаних.
Відповідачем було запропоновано позивачу особисто прибути до відділу з оригіналами відповідних документів, на підставі яких позивач визнаний непридатним до військової служби.
Суд зазначає, що наданий запис у Військовому квитку ГР № НОМЕР_9 від 26.08.1994 року не може вважатися належним доказом виключення з військового обліку, оскільки сам по собі він не підтверджує проходження позивачем встановленої процедури ВЛК. 
Дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив, що доказів на підтвердження факту визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку у встановленому законом порядку рішенням штатної військово-лікарської комісії (ВЛК) та наявності відповідної довідки (висновку) ВЛК або свідоцтва про хворобу позивач до матеріалів адміністративної справи не подав.
З огляду на викладене, дії відповідача щодо повторного взяття позивача на військовий облік відповідають вимогам Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку організації і ведення військового обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність ознак протиправних дій відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням вищевикладеного та наданих доказів у їх сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 94, 132, 139, 192-193, 242-246, 255-258, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (за місцезнаходженням: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя А.О.Черникова