КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 357/6782/25
номер провадження №22-ц/824/1904/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2025 року /суддя Бебешко М.М./
у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2025 року АТ «Універсал Банк» через свого представника Мєшнік К.І. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 05.03.2025 становить 97339,11 грн, що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 97339,11 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 11.01.2018 в розмірі 97339,11 грн. /т. 1 а.с. 234-250/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що між ним та АТ «Універсал Банк» не укладено кредитного договору в належній формі, оскільки підписана анкета-заява від 11.01.2018 не містить істотних умов (відсоткової ставки, графіка платежів, порядку сплати відсотків), відсутній підпис під «Умовами та правилами» та «Тарифами банку», не доведено ознайомлення з ними на дату підписання. Наголошував на тому, що умови та правила, надані банком, не містять дати складення та могли змінюватися, а банк не довів, що саме ці редакції діяли на момент укладення. Вказував, що відсутні докази внесення банку до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг, тому використання електронного підпису є незаконним, а договір - нікчемним. Крім того, паспорт споживчого кредиту не є частиною договору, а лише інформаційним документом, що підтверджується постановою Об`єднаної палати КЦС ВС від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20. Щодо розрахунку заборгованості апелянт наводив контррозрахунок: сплачені відсотки (113 500,54 грн) мали зараховуватися на тіло кредиту, а не збільшувати його, тому боргу немає. Посилався на постанови ВП ВС від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та КЦС ВС від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20, де в аналогічних справах зараховано сплачені відсотки на погашення тіла кредиту за відсутності домовленості про їх сплату. Вказував, що суд безпідставно задовольнив позов, не врахувавши практику Верховного Суду та не спростувавши його доводи.
Позивач про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, через електронний кабінет, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що 11 січня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank | Universal Bank», якою просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на своє ім`я. Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір. ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку цих документів і зобов`язується виконувати умови. 
Відповідач користувався коштами (витрати 303 926,41 грн, зарахування 206 587,30 грн). Заборгованість станом на 05.03.2025 - 97 339,11 грн (тіло кредиту).
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався ст. 207 ЦК України про те, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в електронних документах або воля виражена електронними засобами; ст. 626, 628, 638 ЦК України про те, що договір є укладеним при досягненні згоди з усіх істотних умов; ст. 1054, 1055 ЦК України про те, що кредитний договір укладається у письмовій формі, а недотримання форми тягне нікчемність; ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» про те, що електронний договір прирівнюється до письмового при підписанні електронним підписом або аналогом; ст. 77 ЦПК України про те, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається.
Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що між сторонами укладено договір про надання банківських послуг у електронній формі, відповідач підтвердив ознайомлення з умовами підписанням анкети-заяви та користуванням коштами, борг підтверджено випискою та розрахунком, відповідач не спростував його контррозрахунком чи доказами виконання.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності укладеного кредитного договору в належній формі є необґрунтованими. 
Підписана апелянтом анкета-заява від 11.01.2018 містить посилання на Умови, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту, а п. 3 анкети підтверджує ознайомлення та отримання примірників у мобільному додатку. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі при фіксації в електронних документах або вираженні волі електронними засобами. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц вказує, що виконання договору сторонами (користування коштами, часткове погашення) виключає кваліфікацію як неукладеного. Використання OTP-пароля та електронного підпису відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а відсутність окремого підпису під Умовами не є підставою для визнання договору нікчемним за ст. 1055 ЦК України.
Доводи апелянта про несправедливість умов та відсутність істотних умов (відсоткової ставки, графіка платежів) також є безпідставними. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони вільні у визначенні умов договору, а ст. 1054 ЦК України передбачає повернення кредиту з процентами на погоджених умовах. Ставка та порядок платежів визначені в Умовах та Тарифах, доступних на сайті банку з 27.12.2017, що діяли на дату підписання, виписка по рахунку та розрахунок є належними доказами заборгованості, а користування коштами свідчить про згоду з умовами. Паспорт споживчого кредиту є інформаційним документом, але не виключає узгодження умов в анкеті-заяві та Умовах.
Стосовно доводів про неправомірне нарахування відсотків та необхідність зарахування сплачених сум на тіло кредиту колегія також вважає їх необґрунтованими. Умови договору передбачають нарахування відсотків за користування лімітом, а сплачені кошти розподіляються за черговістю (п. 5.13 Умов). Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на проценти, якщо це передбачено договором. Постанова КЦС ВС від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20 вказує, що електронний договір вважається укладеним при досягненні згоди на істотні умови, а практика ВП ВС від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 застосовується лише за відсутності узгоджених умов про проценти, чого тут немає. Контррозрахунок апелянта не спростовує розрахунок банку, підтверджений випискою.
Також, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності АТ «Універсал Банк» у Довірчому списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг та відсутності в нього можливості генерувати електронний цифровий підпис є безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (чинного на момент укладення договору в 2018 році) та ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (набрав чинності з 07.11.2018, але застосовується до відносин, що тривають), для укладення електронного договору достатньо використання удосконаленого електронного підпису (УЕП) або аналога власноручного підпису, якщо сторони погодилися на це в договорі. 
У п. 6 Анкети-заяви від 11.01.2018 ОСОБА_1 прямо визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису, його накладення має рівнозначні юридичні наслідки, а генерація ключової пари здійснюється в мобільному додатку після ідентифікації клієнта. Сторони погодилися, що всі правочини можуть вчинятися з використанням УЕП без сертифіката ключа (п. 6.13 розділу І Умов).
Законодавство не вимагає, щоб банк як надавач послуг був внесений до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг для використання УЕП клієнтом у мобільному додатку. Довірчий список стосується кваліфікованих надавачів, які видають кваліфіковані сертифікати відкритих ключів для кваліфікованого електронного підпису (КЕП). У даному випадку банк не видавав КЕП, а клієнт самостійно генерував ключову пару в додатку після верифікації (ідентифікація за паспортом, РНОКПП, OTP-пароль), що відповідає п. 17 Постанови Правління НБУ № 172 від 20.12.2017 (чинної на 2018 рік), яка допускає використання УЕП без сертифіката за договором між установою та клієнтом.
Отже, факт користування клієнтом мобільним додатком, введення OTP-пароля та накладення УЕП виключає визнання договору неукладеним або нікчемним через форму. Електронний договір вважається укладеним у письмовій формі при досягненні згоди на істотні умови через дії клієнта (активація карти, користування коштами).
Таким чином, відсутність банку в Довірчому списку не впливає на дійсність укладеного договору, оскільки клієнт самостійно генерував УЕП у додатку після ідентифікації, а банк не виступав надавачем довірчих послуг у розумінні Закону «Про електронні довірчі послуги». Отже, доводи апелянта є формальними та не спростовують факту укладення договору та узгодження його умов.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: