Справа № 355/376/26 
Провадження № 2-о/355/29/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Баришівський районний суд Київської області, в складі:
головуючого судді Чальцевої Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Верби Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 до Баришівської селищної рада Броварського району Київської області про встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -
установив:
Заявник ОСОБА_1 звернувся до Баришівського районного суду Київської області з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини .
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його троюрідна сестра ОСОБА_2 ( копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 лютого 2024 року, додається.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, що розташовані на територій Коржівської сільської ради Броварського району Київської області.
На момент смерті, ОСОБА_2 проживала разом з заявником - ОСОБА_1 , в її помешканні, а саме - в квартирі АДРЕСА_1 , з березня 2015 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони вели з нею спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, оскільки вона не мала інших родичів, окрім заявника, та потребувала сторонньої допомоги.
Після її смерті заявник здійснив її поховання за власні кошти, як єдина рідна людина та член її сім`ї, який проживав з нею понад 8 років.
Даний факт підтверджується Актом обстеження депутата Березанської міської ради, який додано до даної заяви.
Однак, на звернення заявника до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено, що йому необхідно звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання за однією адресою разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю понад 5 років.
На даний час у заявника виникла необхідність встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини понад 5 років для того, щоб оформити спадкові права відповідно до ст. 1264 ЦК Україна та отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою, яку просить задовільнити у повному обсязі. 
Ухвалою суду від 03.03.2026 відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження.
Проведення підготовчого засідання призначено на 17.03.2026р.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Блохіна О.П. у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовільнити заяву у повному обсязі.
Представник заінтересованої особи – Баришівської селищної ради Броварського району Київської області - у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, з вимогами заяви погодились у повному обсязі.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.02.2024р., ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).
На момент смерті, ОСОБА_2 проживала разом з заявником - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , з березня 2015 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони вели з нею спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, оскільки вона не мала інших родичів, окрім заявника, та потребувала сторонньої допомоги. Даний факт підтверджується Актом обстеження депутата Березанської міської ради ОСОБА_3 від 27.01.2026р. (а.с. 5).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2024р., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ( а саме - земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 3, 6800га, що розташована на території Коржівської сільської ради Броварського району Київської області, кадастровий номер 3220282800:076033:0688) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).
Згідно договору про розподіл спадкового майна від 10.12.2008р., ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , спадкоємці в рівних частках на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Березанською міською державною нотаріальною конторою 05.12.2008року за № 3020, 3029, 3022, 3013, де спадкове майно складається з земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 3,6800 га, що знаходиться на території Коржівської сільської ради, Баришівського р-ну., Київської області, вартістю 28100,20 грн.; права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ВАТ "Березанське" розміром 3,13 га, вартістю 27328,86грн., всього на суму 55429,06 грн. уклали цей договір про його розподіл, за якою переходить на праві приватної власності:
1. ОСОБА_5 - сину померлого: 
1/2 частина земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 3,6800 га, кадастровий номер 3220282800:07:033:0688, що знаходиться на території Коржівської сільської ради, Баришівського р-ну., Київської області, вартістю 14 050,10 грн. і належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Березанською міською державною нотаріальною конторою 05.12.2008 року за № 3022;
Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - 3,6800 га.
2. ОСОБА_2 - дочці померлого:
1/2 частину права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ВАТ „Березанське" розміром 3,13 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 13 664,43 грн., і належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Березанською міською державною нотаріальною конторою 05.12.2008 року за № 3020 ( а.с. 9) 
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 31.10.2023р., ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с. 12).
Постановою державного нотаріуса Березаньської державної нотаріальної контори Тищенко Н.В. № 54/02-31 від 18.02.2026р., було відмовлено ОСОБА_1 у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходяться на території Коржівської сільської ради Броварського району Київської області, та належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.11).
Свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є сусідкою ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , надала на адресу суду письмові пояснення, згідно яких вказала, що « ОСОБА_2 вона знала з 2015р. Вона проживала разом із своїм братом ОСОБА_9 в її приміщенні, квартирі АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, оскільки ОСОБА_2 не мала інших родичів, окрім брата ОСОБА_1 , та потребувала сторонньої допомоги. Після її смерті ОСОБА_1 здійснив її поховання за власні кошти, як єдина рідна людина та член її сім`ї, який проживав з нею понад 8 років», що міститься в матеріалах справи.
Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка є сусідкою ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , надала на адресу суду письмові пояснення, згідно яких вказала, що « ОСОБА_2 вона знала з 2015р. Вона проживала разом із своїм братом ОСОБА_9 в її приміщенні, квартирі АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, оскільки ОСОБА_2 не мала інших родичів, окрім брата ОСОБА_1 , та потребувала сторонньої допомоги. Після її смерті ОСОБА_1 здійснив її поховання за власні кошти, як єдина рідна людина та член її сім`ї, який проживав з нею понад 8 років», що міститься в матеріалах справи.
Свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка є сусідкою ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , надала на адресу суду письмові пояснення, згідно яких вказала, що « ОСОБА_2 вона знала з 2015р. Вона проживала разом із своїм братом ОСОБА_9 в її приміщенні, квартирі АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, оскільки ОСОБА_2 не мала інших родичів, окрім брата ОСОБА_1 , та потребувала сторонньої допомоги. Після її смерті ОСОБА_1 здійснив її поховання за власні кошти, як єдина рідна людина та член її сім`ї, який проживав з нею понад 8 років», що міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 239 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця , у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив. 
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 
За змістом статті 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. 
Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. 
Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. 
Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику у справах про спадкування” №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Заявник ОСОБА_1 є троюрідним братом померлої ОСОБА_2 , вони проживала разом за адресою: АДРЕСА_2 , та вели спільне господарство.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем – ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору сплачених позивачем при зверненні до суду с вищевказаним позовом. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 118 , 119,76, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, ст . ст . 16 , 316 , 317 , 328 , 1218 , 1261 , 1268 , 1270 ЦК України , Постановою Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування » №7 від 30.05.2008 року, суд, - 

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (РНОКПП – НОМЕР_4 ), з 01 січня 2015 року по 20 лютого 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини за однією адресою разом з спадкодавцем - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати у справі, понесені заявником ОСОБА_1 – залишити за ним. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського
районного суду       Т. В. Чальцева