ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року	Львів	Справа №380/12034/25 пров. №А/857/55493/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Затолочного В.С.,
суддів: Глушка А.В.,
Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі № 380/12034/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Кравцівим О.Р. у м. Львові в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ, ГУ ПФУ в Черкаській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення № 913300199498 від 12.12.2024 «Про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 » ГУ ПФУ (Відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, надання житлових субсидій та пільг), яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі – Закон № 889-VIII) та статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі – Закон №3723-XII) у зв`язку з відсутністю законних підстав та необхідного стажу роботи на посадах державної служби;
- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, Закону № 889-VIII стаж роботи позивача на посадах спеціалістів у органах податкової служби (інспекції, адміністрації) ДПС, ДФС, Міндоходів України за період з 03.09.1990 по 04.06.2025 (по день припинення державної служби);
- зобов`язати ГУ ПФУ перевести ОСОБА_1 з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII та статті 37 Закону № 3723-ХІІ з 06.12.2024 на підставі поданої заяви, зареєстрованої за № 9363, та доданими до неї документами, в тому числі і Довідками, виданими Головним управлінням ДПС у Львівській області (далі також – ГУ ДПС) 06.12.2024: № 686-13- 01-10-00-11; № 687-13-01-10-00-11; № 142-13-01-10-21.
Рішенням окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача № 913300199498 від 12.12.2024 про відмову позивачу у перерахунку пенсії.
Зобов`язано ГУ ПФУ призначити з 06.12.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби позивача період роботи на посадах в органах Державної податкової служби України з 03.09.1990 по дату звернення за призначенням пенсії за віком, та з врахуванням довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 686-13-01-10-00-11 від 06.12.2024 та довідок про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби № 687-13-01-10-00-11, № 142-13-01-10-21 від 06.12.2024, виданих ГУ ДПС.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що відсутні підстави для призначення та здійснення нарахування та виплату пенсії за віком державного службовця, оскільки відсутній необхідний стаж державної служби. 
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також – ГУ ПФУ у Львівській області).
Позивач звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 06.12.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, як державному службовцю, який має стаж державної служби понад 20 років.
За принципом екстериторіальності заяву позивача від 06.12.2024 передано для розгляду ГУ ПФУ в Черкаській області, яке прийняло Рішення № 913300199498 від 12.12.2024 про відмову в у перерахунку пенсії.
Рішення вмотивоване тим, що відповідно до трудової книжки позивач працювала в органах Державної податкової інспекції з присвоєнням спеціального звання радник податкової служи 3 рангу, радник податкової та митної справи 3 рангу. Зважаючи на те, що посадовим особам контролюючих органів згідно із статтею 343.1 Податкового кодексу України (далі – ПК України) присвоюються спеціальні звання і відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, робота на цих посадах не враховується для обчислення стажу державної служби. Отже станом на 01.05.2016 у заявниці відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом № 3723-ХІІ.
01.05.2016 набрав чинності Закон № 889-VIII, пунктом 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано такими, що втратили чинність положення Закону № 3723-ХІІ, крім статті 37, яка застосовується до осіб, визначених пунктами 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до пунктів 10 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу державної служби.
Крім того, для осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ незалежно від того, чи працювали вони на державній службі станом на 01.05.2016.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ право на пенсію державних службовців мають чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, а також за наявності стажу державної служби не менш як 10 років за умови перебування на посаді державного службовця на момент досягнення відповідного віку або не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення такого віку.
Пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Отже, за наявності у особи станом на 01.05.2016 відповідного стажу державної служби (10 років для осіб, які на цю дату обіймали посади державної служби, або 20 років незалежно від місця роботи на зазначену дату) така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18.
Таким чином, після 01.05.2016 право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а також досягли встановленого віку та мають необхідний страховий стаж.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а.
Як убачається з матеріалів справи, єдиною підставою для відмови відповідача у переведенні позивача на пенсію державного службовця стала недостатність стажу державної служби у зв`язку з відсутністю стажу державної служби, через незарахування певних періодів роботи позивача до державної служби. Відповідачем не зараховано до стажу державної служби періоди роботи позивача з 29.06.1994 по 30.04.1995 та з 08.07.2013 по 31.12.2013 в органах Державної податкової служби України та вказано, що станом на 01.05.2016 у позивача відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Разом з тим статтею 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби незалежно від місця роботи на час досягнення відповідного віку.
Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених законодавством, що діяло на той час.
До спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (далі - Порядок № 283), що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 26.06.2018 у справі № 735/939/17.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів, зокрема, державної податкової служби.
Крім того, згідно з пунктами 342.1 та 342.4 ПК України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Відповідно до пункту 344.1 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб, у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання (ранги) у контролюючих органах, зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Згідно із записами трудової книжки позивачки остання працювала з 03.09.1990 по теперішній час в органах Державної податкової служби України. Також, у трудовій книжці позивача внесено запис про те, що 06.05.1994 позивачем складено Присягу державного службовця. Надалі позивачу присвоювалися спеціальні звання, зокрема: радник податкової служби ІІІ рангу (01.02.1997), радник податкової та митної справи 3 рангу (01.01.2014), а також присвоєно 13 ранг державної служби 29.05.2013, 6 ранг державної служби 03.09.2019.
З урахуванням зазначених періодів роботи в органах державної податкової служби стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить понад 20 років.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, єдиною підставою для відмови відповідача у переведенні позивача на пенсію державного службовця було незарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача в податкових органах з 29.06.1994 по 30.04.1995 та з 08.07.2013 по 31.12.2013.
Водночас, як уже зазначалося, відповідно до положень законодавства, що регулює порядок обчислення стажу державної служби, робота посадових осіб у податкових органах, яким присвоювалися спеціальні або персональні звання, зараховується до стажу державної служби.
З огляду на викладене, з урахуванням установлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні фактичні та правові підстави для незарахування до стажу державної служби позивача зазначених періодів роботи на посадах у податкових органах та, відповідно, для відмови у переведенні позивача на інший вид пенсії.
При цьому судом установлено, що позивач відповідає умовам, передбаченим частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а саме: досягнув установленого віку, має стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, понад 20 років, а також необхідний страховий стаж.
Отже, позивач має право на реалізацію права на пенсію державного службовця відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII та статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 (далі - Порядок № 622), встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати.
При цьому до заробітної плати включаються всі види оплати праці, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, пенсія обчислюється із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
Порядком № 622 також визначено правила врахування складових заробітної плати, зокрема посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років, а також інших виплат, що можуть враховуватися за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 затверджено форми довідок про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Як установлено апеляційним судом, під час подання заяви про призначення пенсії 06.12.2024 позивач долучала довідки за формою, затвердженою Порядком № 622, а саме: довідку про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 686-13-01-10-00-11 від 06.12.2024 та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби № 687-13-01-10-00-11, № 142-13-01-10-21 від 06.12.2024.
Зазначені довідки містять відомості про складові заробітної плати позивача, а також підтверджують, що на всі види оплати праці, включені до довідок, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Отже, такі довідки є належним та допустимим джерелом інформації про розмір заробітної плати, відсоток від якої підлягає врахуванню при обчисленні пенсії державного службовця, а відомості, зазначені у них, підлягають врахуванню пенсійним органом при визначенні розміру пенсійних виплат.
Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.01.2023 у справі № 340/4184/21, відповідно до якої у випадку, коли особа на час звернення за призначенням пенсії не займає посаду державної служби, розмір її пенсії визначається виходячи із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.
Інших доводів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі № 380/12034/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк