Справа № 728/3261/25 
Провадження № 2/732/268/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді – Бойко А. О., у присутності секретаря судового засідання – Пінчук С. М.,
розглянувши в залі суду в м. Городня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» (адреса: 02154, м. Київ, просп. Соборності, 30А, офіс 321, код ЄДРПОУ 43950742) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» через свого представника Варшавського Костянтина Антоновича звернулося до Бахмацького районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №3413439 від 25.01.2023 у розмірі 37801,32 грн. Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25 січня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 3413439 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 грн строком на 359 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. Договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, та підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допускаючи прострочення сплати чергових платежів, сплачуючи платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи їх взагалі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. 
26 жовтня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» було укладено договір факторингу № 26102023, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «ФК ПРОФІТ» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за договором №3413439 від 25.01.2023. Надалі, ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» (позивачу, новому кредитору) - відповідно до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025. За умовами цього договору ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступає (передає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги кредитора за визначеними кредитними договорами, сплативши ТОВ «ФК ПРОФІТ» грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3413439 від 25.01.2023 в сумі

37801,32 грн, з яких: 6999,99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 30801,33 грн – заборгованість за відсотками.
Ухвалою судді Бахмацького районного суду Чернігівської області Сороколіта Є.М. від 14 січня 2026 року вказану справу передано до Городнянського районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 13 лютого 2026 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. У позовній заяві представник просив справу розглянути за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а. с. 6 зворот).
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місця його реєстрації відповідно до відповіді Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 02-14/1282 від 22.12.2025: АДРЕСА_2 (а. с. 51). Згідно із відмітками поштового відділення зв`язку поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 17.03.2026 не вручене адресату, наявні відмітки, що адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 64).
У тому випадку, якщо зазначено, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правової позиції ВП ВС, викладеною у постановах від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, КЦС ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою.
Від відповідача відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_1 в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність – з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Судом встановлено, що 25 січня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3413439. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Н888 (а. с. 8-17).
Відповідно до п.1.1. договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі, шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу особистого кабінету. При цьому, клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС Товариства. 
Пунктом 1.2. договору визначено, що на умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту складає – 7000,00 грн. 
Відповідно до п.1.3. договору, строк кредиту – 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором (далі – Графік платежів), що є Додатком №1 до договору.
Відповідно до п.1.4. договору, тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Стандартна процентна ставка становить 2,00 % за кожен день користування кредитом та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного у п.1.3. договору; Знижена процентна ставка становить 0,01 % за кожен день користування кредитом та застосовується на умовах, передбачених п.1.4.2. договору.
Згідно з п.1.5. договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 30341,06 % річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 7062,13 % річних.
Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту у випадку неможливості зарахування платежу на зазначену платіжну карту з будь-яких причин, які не залежать від Товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки) (п. 2.1. договору).
Згідно із п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку фериту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Відповідно до п. 4.1. договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3. договору.
Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливості його підписання відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір припиняється в день повного повернення/сплати клієнтом суми кредиту, процентів за

користування кредитом та неустойки, у разі наявності штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання (п. 9.3. договору)
Також електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора позичальник ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту з інформацією про умови кредитування (а. с. 17 зворот-19).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19.
За своєю правовою природою правовідносини, які виникли між первісним кредитором та відповідачем у справі є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено §2 глави 71 ЦК України, або не випливає із суті кредитного договору.
За умовами договору відповідач отримав грошові кошти у сумі 7000,00 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок клієнта (відповідача) та зобов`язувався повернути їх і сплатити Товариству проценти за користування цими коштами.

Довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №502-2802 від 28.02.2024 підтверджено успішний переказ коштів 25.01.2023 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в сумі 7000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 196908974 (а. с. 23 зворот).
У порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка за даними поденного розрахунку заборгованості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором №3413439 від 25.01.2023 станом на 26.10.2023 становила 37801,32 грн, з яких: 6999,99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 30801,33 грн – заборгованість за відсотками.З цього ж розрахунку також вбачається, що відповідачем було сплачено 0,01 грн на погашення тіла кредиту, 19,60 грн – на погашення процентів за користування кредитом (а. с. 19 зворот -23).
26 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ПРОФІТ» (далі – фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі – клієнт) було укладено договір відступлення прав вимоги № 26102023, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а. с. 27-28).
Відповідно до п. 1.2. договору відступлення прав вимоги від 26.10.2023 внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
09 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» (далі – фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ПРОФІТ» (далі – клієнт) було укладено договір факторингу № ДО-20250909/001, відповідно до умов якого договору, клієнт відступає (передає) фактору, право вимоги, фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки встановлені цим договором (а. с. 29-31).
Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 1 від 17.09.2025, ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК ПРОФІТ» грошові кошти у сумі 1007777,66 грн, призначення платежу: оплата суми фінансування згідно договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 (а. с. 31 зворот).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № №3413439 від 25.01.2023 у розмірі 37801,32 грн, з яких: 6999,99 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 30801,33 грн – сума заборгованості за відсотками(а. с. 33).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2018 в справі № 243/11704/15-ц).
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3 статті 512 ЦК України).
При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №909/1411/13, від 13.10.2021 у справі №910/11177/20).
В постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо).
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 №905/306/17 виснувано, що «чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК України) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах».

Судом встановлено, що пунктом 6.2.3 договору відступлення прав вимоги № 26102023 від 26.10.2023, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісним кредитором) та ТОВ «ФК ПРОФІТ», права вимоги переходять до нового кредитора з моменту зарахування грошових вимог в повному обсязі в розмірі, визначеному в п.7.1 договору (1170331,26 грн), на рахунок кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання новим кредитором та кредитором умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається.
Водночас, до матеріалів справи позивачем не долучено доказів про те, що ТОВ «ФК ПРОФІТ» здійснило перерахування грошових коштів в розмірі 1 170 331,26 грн на рахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».
В матеріалах справи також відсутній Акт приймання-передачі Реєстру боржників та Реєстр боржників, право вимоги до яких переходить за вказаним договором відступлення прав вимоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу.
В тому випадку коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Вказані обставини свідчать про недоведення факту набуття прав вимоги фактором ТОВ «ФК ПРОФІТ» згідно договору відступлення прав вимоги № 26102023 від 26.10.2023 до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3413439 від 25.01.2023, а, відтак, таке право вимоги не могли перейти від ТОВ «ФК ПРОФІТ» до нового кредитора «ФК «СІТІ КОЛЕКТ».
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги за договором № 3413439 від 25.01.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до наступного (нового) кредитора – ТОВ «ФК ПРОФІТ» та відповідно до позивача .
Звернувшись до суду, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог виклав обставини із зазначенням доказів, що підтверджують ці обставини. При цьому у прохальній частині позовної заяви позивач просив розгляд позовної заяви здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача і, у випадку неявки у судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Будь-яких заяв, клопотань про витребування додаткових доказів та інших документів позивач не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ Товариством, суд враховує те, що воно є професійним учасником ринку надання фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично

рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 по справі №916/2040/20).
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» не довів порушення його прав з боку відповідача та наявність саме у цього Товариства права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №3413439 від 25.01.2023, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості на користь позивача відсутні.
Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, а тому й відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України понесених судових витрат.
При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 11, 13, 16, 525, 530, 536, 549, 611, 625, 629, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, статтями 10, 12, 77, 81, 133, 141, 247, 258, 264, 265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити повністю.
Судові витрати залишити за позивачем.
Направити ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, копію заочного рішення протягом двох днів з дня його проголошення і роз`яснити, що він має право протягом тридцяти днів з дня його проголошення, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення складене та підписане 17.03.2026.

Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» (адреса: 02154, м. Київ, просп. Соборності, 30А, офіс 321, код ЄДРПОУ 43950742).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 реєстраційний номер платника податків – НОМЕР_1 ).

Суддя А. О. Бойко