ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2447/26 Справа № 932/16641/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петунін І. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
за участю секретаря судового засідання – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: АДРЕСА_1 , військова частина НОМЕР_1 , Адміністрація Шевченківського р-ну Дніпровської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А: 

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітнього сина.
В обґрунтування заяви вказувала, що батько дитини, згідно свідоцтва про народження є громадянин Грузії ОСОБА_2 . 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ніколи у шлюбі не перебували, актовий запис про батька дитини зроблено за спільною заявою про визнання батьківства. У 2012 році батька дитини було депортовано за порушення правил перебування в Україні. Тому заявниця самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_4 . 
ОСОБА_5 перебуває на військовій службі Збройних сил України. Оскільки заявниця має намір звільнитися з військової служби, тому в неї виникла необхідність встановлення факту самостійного виховання дитини.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт самостійного виховання та утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: АДРЕСА_1 , військова частина НОМЕР_1 , Адміністрація Шевченківського р-ну Дніпровської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи. Просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Судом встановлено, що у справі, яка є предметом перегляду, заявниця просить встановити факт, що неповнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на утриманні ОСОБА_1 . 
Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Частинами першою, другою та четвертою статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичні наслідки, якщо: (1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; (2) чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; (3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; (4) встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (пункт 17)).
Отже, Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висловилася про те, що інститут окремого провадження та встановлення у цьому провадженні юридичного факту не передбачені для того, аби вирішити (допомогти вирішити) будь-який спір про право. /Постанова ВП ВС від 11.09.2024 р. №201/5972/22/
Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.
Заявниця разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення вона зверталася до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт та чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
У відповідності до змісту поданої у цій справі заяви, заявниця просила встановити факт самостійного виховання дитини матір`ю без участі батька з метою звільнення з військової служби на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Водночас, факт самостійного виховання дитини одним із батьків, відсутності участі іншого з батьків у вихованні дитини може бути встановлений у мотивувальній частині рішення суду у цивільній справі при вирішенні у порядку позовного провадження спору щодо позбавлення особи батьківських прав, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини тощо. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.
Права і обов`язки у кожного з батьків не тільки рівні, але і взаємні. Отже, право одного з батьків протистоїть обов`язку іншого не перешкоджати у здійсненні права на виховання дитини і навпаки.
У разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується судом. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (стаття 159 СК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже, факт самостійного виховання дитини одним із батьків, відсутності участі іншого з батьків у вихованні дитини може бути встановлений у рішенні суду при вирішенні спору щодо позбавлення особи батьківських прав у порядку позовного провадження.
За встановлених у цій справі обставин та мети подання заяви про встановлення факту самостійного виховання заявницею сина, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що заявлені вимоги не є вимогами, які пов`язані із здійсненням особистих немайнових чи майнових прав, а тому не підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження на підставі статей 293, 315 ЦПК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 18 березня 2026 року.
Повний текст постанови складено 19 березня 2026 року.

Судді