Справа №: 307/46/26	

Провадження № 3/307/13/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 року         м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 02 січня 2026 року о 01 год. 18 хв. по вул. Спортивна (Леніна) у с-щі. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, керуючи транспортним засобом – автомобілем марки «Шкода Супер Б», номерний знак НОМЕР_1 , порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за нявності ознак алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота та виражене тремтіння пальців рук, на вимогу працівника поліції відмовилася від проходження в установленному законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Даний протокол надійшов до суду 08 січня 2026 року, в протоколі зазначений контактний номер телефону ОСОБА_1 та наявний її підпис; розгляд справи призначено на 04 лютого 2026 року.
ОСОБА_1 04 лютого 2026 року на розгляд справи не прибула, у зв`язку із чим судовий розгляд відкладено на 25 лютого 2026 року; судову повістку було надіслано ОСОБА_1 за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення від 03 січня 2026 року та її було повідомлено про судовий розгляд за допомогою оголошення, розміщеного на офійційному веб-порталі Судової влади України, про що свідчить відповідна довідка.
25 лютого 2026 року ОСОБА_1 до суду не прибула, у зв`язку із чим судовий розгляд було відкладено на 23 березня 2026 року та на 26 березня 2026 року. 
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою, за допомогою електронної судової повістки, надісланої за контактним номером телефону, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення від 03 січня 2026 року, в якому наявний її підпис, до суду 26 березня 2026 року не прибула, від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи і тому, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справу розглянуто під час її відсутності на підставі наявних у ній доказів.
Судом у свою чергу вжито всіх передбачених заходів щодо дотримання прав особи на участь у судових засіданнях та повідомленнях про судовий розгляд, що виразилося в неодноразовому відкладенні судових засідань.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Також, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 ч.1 КУпАП за обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи зазначене та з метою запобігання затягування строків розгляду справи, відсутність імперативної заборони розгляду справ про адміністративне правопорушення передбачене 130 ч.1 КУпАП (ст.268 КУпАП) та, враховуючи завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає можливим здійснити розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» , встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 (із змінами та доповненнями).
Згідно п. 1.3. та 1.9 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП, а саме - за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Із протоколу про адміністративне правопорушення відомо, що ОСОБА_1 02 січня 2026 року о 01 год. 18 хв. по вул. Спортивна (Леніна) у с-щі. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, керуючи транспортним засобом – автомобілем марки «Шкода Супер Б», номерний знак НОМЕР_1 , порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за нявності ознак алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота та виражене тремтіння пальців рук, на вимогу працівника поліції відмовилася від проходження в установленному законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. У графі 14. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності наявна відмітка, що ОСОБА_1 з протоколом згідна, наявний її підпис; також їй роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та вона ознайомлена з місцем та часом розгляду справи; ОСОБА_1 отримала копію протоколу, про що свідчить її підпис (а. с. 1).
Протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка з серійним номером ЕПР1 № 557774 від 03 січня 2026 року уповноваженою на те особою, у ньому викладена суть адміністративного правопорушення, опис встановлених обставин, він містить підпис працівника поліції. (а. с. 1).
Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу складання протоколу під час його складання  ОСОБА_1  не викладено та заявлено не було.
Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6451815 від 03 січня 2026 року видно, що ОСОБА_1 02 січня 2026 року о 01 год. 18 хв. по вул. Спортивна (Леніна) у с-щі. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, керувала транспортним засобом – автомобілем марки «Шкода Супер Б», номерний знак НОМЕР_1 із непрацюючою правою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушила Правила дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП за що на неї накладено адміністративне стягнення у виді попередження (а. с. 3).
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII патрульний поліцейський має право, зокрема, зупинити транспортний засіб, якщо мало місце порушення водієм правил дорожнього руху.
Із досліджених під час судового розгляду доказів, видно, що працівниками поліції зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, про наявність підстав для зупинки транспортного засобу свідчить постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення пункту правил дорожнього, яка нею не оскаржена. 
Також із дослідженого відеозапису видно, що ОСОБА_1 під час складання протоколу не визнала, що вживала алкогольні напої, на неодноразову пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», а також проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження такого - відмовилася (а. с. 6).
Отже, винуватість ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння доведена зібраними та дослідженими у встановленому законом порядку доказами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 665,60 грн.
Постанову для відома надіслати особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . 
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.
У разі несплати штрафу у зазначений строк - постанову надіслати для виконання до відділу Державної виконавчої служби України міністерства юстиції за територіальністю.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк звернення до виконання – три місяці. 

Суддя Л.Р.Сас