Справа № 209/5487/23
Провадження №2/173/19/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України
11 лютого 2026 року  м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі
головуючого судді      Кожевник О.А.
за участю секретаря судового засідання   Голованьової К.С.,
представник позивача      ОСОБА_1 ,
відповідач        ОСОБА_2 ,
представник відповідача      ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 , представник позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання
ВСТАНОВИВ:
21 грудня 2023 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю з Дніпровського апеляційного суду надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_4 , представник позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне.
01 липня 2005 року у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , від шлюбу, укладеного 26 липня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, народилася донька – ОСОБА_5 . 26 листопада 2015 року рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова по справі № 645/8698/15 шлюб між сторонами розірвано.
За доводами позивача після розірвання шлюбу донька ОСОБА_6 залишилася проживати з нею та перебуває на її утриманні.
Так, 22 листопада 2015 року Ленінським районним судом м. Полтава видано судовий наказ по справі № 553/4021/22 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян на дитину відповідного віку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів за виконавчим листом завершено.
Наказом від 19 вересня 2022 року № 0110-5/1366 ОСОБА_5 з 10 жовтня 2022 року зараховано на перший курс Харківського Національного університету ім. В.Н. Каразіна. 
За доводами позивача договір про платне навчання із ВНЗ укладався відповідачем, однак жодного разу плата за навчання ним не вносилася. Оплату за навчання дитини здійснювала виключно позивач.
Позивач зазначає, що донька потребує матеріальної допомоги, оскільки не має власних джерел доходу, крім соціальної допомоги, яку отримує як особа з інвалідністю та має хронічні захворювання, які вимагають систематичного лікування та обстежень, на які необхідні додаткові фінансові витрати. Вказує на те, що витрачає всі наявні грошові кошти на утримання, освіту та лікування доньки та вимушена продавати власне майно, оскільки наявних доходів не вистачає. При цьому відповідач матеріальної допомоги не надає.
Відповідно до автоматизованого розподілу справ від 21.12.2023 року справа надійшла в провадження судді Петрюк Т.М.
Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М. від 22.12.2023 прийнято позовну заяву та відкрито спрощене провадження з викликом сторін по справі за вказаним позовом.
Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М. від 23.04.2025 задоволено заяву адвоката Пироженка О.С. про відвід судді Петрюк Т.М. від розгляду вказаної цивільної справи та справу передано до канцелярії Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області для визначення іншого судді.
Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справ від 28.04.2025 року справу передано на розгляд судді Кожевник О.А.
Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 29 квітня 2025 року прийнято до свого провадження зі стадії розгляду справи по суті.
В судовому засіданні представник позивача зазначив обставини фактично встановлені матеріалами справи та вказав, що документи на підтвердження понесених фактичних грошових коштів долучено до матеріалів справи. Зазначив, що платіжні інструкції, за якими перераховано грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є неналежним доказом, оскільки не встановлено необхідність таких занять та їх відношення до справи, оскільки останні відбувались під час навчання у школі. Крім того, зазначив, що надані грошові кошти відповідачем не є співмірними з витратами позивача.
Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що ним було запропоновано стороні позивача урегулювати питання щодо оплати навчання, шляхом оплати п`ятдесяти відсотків розміру навчання, однак стороною позивача вказана пропозиція проігноровано. Зазначив, що у платіжних інструкціях відповідач не зазначав, що це саме аліменти, щоб не образити доньку. Зазначив, що доказів на підтвердження витрат позивачем саме у розмірі 20000 грн. на навчання, з яких відповідач повинен сплачувати 10000 грн. не надано та надав пояснення, зазначені у відзиві на позовну заяву.
У своєму відзиві на позов відповідач зазначив, що позивачем не наведено жодного мотивованого обґрунтування та не підтверджено доказами розмір її щомісячних витрат на доньку. Відповідачем заперечується та обставина, що з початку повномасштабного вторгнення (по червень 2022 року) донька перебувала на її утриманні та проживала з нею, оскільки, як зазначає відповідач, дитина проживала з ним, а ОСОБА_4 виїхала з м. Харків.
Відповідач зазначає, що позивач в 2019 році вдруге вийшла заміж, і відповідно, її доводи щодо відсутності доходів не відповідають дійсності. Крім того, відповідач звертає увагу про не відповідність реальним даним щодо отримання доходу ОСОБА_5 , оскільки остання крім соціальної допомоги через наявність інвалідності також отримує допомогу як ВПО. 
Відповідач звертає увагу на те, що з початку повномасштабного вторгнення РФ заклади вищої освіти на території м. Харкова надають освітні послуги виключно у дистанційному (онлайн) режимі, отже ОСОБА_5 навчається онлайн за місцем свого теперішнього тимчасового проживання та не зазнає ніяких додаткових витрат на навчання, окрім оплати його вартості.
Відповідач додав, що після розлучення постійно допомагає фінансово доньці. Зокрема, договір (контракт) на надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 1006/22-014с від 19.09.2022 укладено саме з відповідачем, так само як і додатковий договір № 1, який підписано 01.09.2023 через зростання вартості навчання.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 26 липня 2003 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками у свідоцтві про народження якої записано ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .
Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 26 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено, шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить копія відповідного рішення.
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 04 жовтня 2022 року, ОСОБА_5 є студенткою Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна. Строк навчання до 30 червня 2026 року, що також підтверджується копією довідки № 118.23 від 15 серпня 2023 року та копією довідки № 353.24 від 01 жовтня 2024 року.
Відповідно до платіжних інструкцій, долучених до матеріалів справи 22 вересня 2022 року позивачем сплачено за навчання доньки 2555 грн., 07 грудня 2022 року – 5010 грн., 29 грудня 2022 року – 2505 грн., 30 січня 2023 року – 2505 грн., 28 лютого 2023 року – 2505 грн., 30 березня – 2505 грн., 02 червня 2023 року – 2760 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали як внутрішньо переміщенні особи за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними копіями довідок в подальшому за кордоном.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на січень 2023 року єдиним доходом ОСОБА_5 було 105.09 грн., що визначено як «додаткове благо».
Судом встановлено, що відповідач не має заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 71863158 від 23 лютого 2024 року.
Згідно з інформаційною довідкою № 366237092, квартира, що відповідно до посвідченої заяви, зареєстрованої в реєстрі № 359, належить позивачу, на підставі Договору купівлі-продажу відчужено на користь ОСОБА_10 07 вересня 2023 року.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 15 вересня 2023 року уклав шлюб із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .
Якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання (ч. 1 ст. 199 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст. 182 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до інформаційної довідки № 346917779 на праві приватної власності ОСОБА_2 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до копій пенсійних посвідчень, долучених до матеріалів справи батьки відповідача – ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є пенсіонерами. Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту перебування на його утриманні батьків. Наявність статусу пенсіонера не є безумовною ознакою непрацездатності та факту відсутності надходжень достатніх для належного рівня життя.
За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України)
При цьому достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 1-3 ст. 89 ЦПК України).
Суд звертає увагу, що належність доказів є важливою їх якісною характеристикою, наявність якої має встановити суд перед тим, як приймати доказ для обґрунтування свого рішення в цивільній справі. Показником доцільності прийняття доказу є певний його зміст, такий, що свідчить про логічний зв`язок відомостей, які містить доказ, з обставинами предмета доказування. Тому належність – не просто ознака доказу, а ознака якості доказу. Ця ознака стосується змісту доказу, тобто його інформаційного наповнення. 
Варто зазначити, позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів за період з 01 липня 2023 року, проте відповідачем долучені знімки екрана телефону щодо переписки як з донькою (третьою особою по справі), так і з позивачкою за період з 26.12.2021 по 01.06.2022, що не охоплює періоду позовних вимог, а тому суд вважає зазначені докази неналежними та не бере до уваги оскільки вони не стосуються предмета доказування в цій справі.
Таким чином, в сукупності наданих доказів та враховуючи відсутність заперечення зі сторони позивача щодо достовірності наданих доказів, судом встановлено, що банківська картка, на яку відповідачем періодично здійснювалися перерахування, належить ОСОБА_5 . Так, відповідачем перераховано 31.08.2021 в сумі 4830 грн., 01.10.2021 в сумі 4830 грн., 30.10.2021 в сумі 3000 грн., 29.11.2022 в сумі 4500 грн., 03.12.2022 в сумі 500 грн., 08.03.2023 в сумі 400 грн., 01 червня 2024 року у сумі 1000 грн., 01 липня 2024 року у сумі 4000 грн. та 16.07.2023 поповнено рахунок на номер мобільного телефону НОМЕР_4 на суму 364 грн.
Однак, суд не приймає до уваги платіжні інструкції, надані відповідачем у якості доказу переказу грошових коштів на рахунок ОСОБА_5 12.05.2023 в сумі 1000 грн., 08.08.2023 в сумі 400 грн., 06.09.2023 в сумі 3000 грн., оскільки позивачем спростовується факт належності карткового рахунку НОМЕР_5 саме ОСОБА_5 .
Крім того, відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 1006/22-014с про надання освітньої послуги за денною формою навчання з метою отримання ступеню вищої освіти бакалавр ОСОБА_5 , останній укладено між Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна та ОСОБА_2 , як і Додатковий договір № 1 до Договору № 1006/22-014с від 19.09.2022 р., який укладено у зв`язку зі зміною плати на навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20).
Довідки та медичні виписки, як доказ понесених витрат суд до уваги не приймає, оскільки питання додаткових витрат на дитину регулюється ст. 185 СК України та позивачем такі вимоги не пред`явлені. Разом з цим такі обставини можуть свідчити про необхідність матеріальної допомоги навіть в період навчання.
Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разового, періодично або постійно (ч. 1-3 ст. 185 СК України).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до Акту дослідження стану здоров`я № 591 з 13.10.2023 по 18.10.2023 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному обстеженні в ендокринологічному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня № 2 імені проф. О.О. Шалімова» Харківської міської ради; поставлено діагноз: післяопераційний гіпотеріоз, важка форма, стадія декомпенсації; ожиріння І ступеню аліментарно конституційного генезу; переддіабет.
Однак матеріали справи не містять доказів відсутності можливості сплачувати аліменти на навчання повнолітньої дитини та факту відсутності матеріальної спроможності такого (виписки по рахункам, довідки про доходи і т.д.), надані відповідачем платіжні інструкції підтверджують його спроможність сплачувати аліменти.
Суд зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За приписами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України). 
Тобто, доведення будь-якого факту здійснюється шляхом подання належних, допустимих і достовірних доказів. За відсутності таких доказів відповідне твердження може вважатися припущенням.
Варто також зазначити, що відповідно до щорічної декларації за 2022 рік відповідачем за основним місцем роботи отримано 335165 грн. та 80740 грн. заробітної плати, за сумісництвом – 94108 грн. та 170 грн. та пенсійні надходження у розмірі 61470 грн. Із декларації за 2023 рік вбачається нарахування заробітної плати за основним місцем роботи у розмірі 479242 грн. та 479348 грн., 100492 грн. та 4735 грн. – за сумісництвом, пенсійні надходження у розмірі 251160.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в рахунок аліментів на навчання доньки, яка в свою чергу може навчатися на будь-якій формі навчання.
Так, відповідно до листа, наданого у відповідь на адвокатський запит проректором з науково-педагогічної роботи Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, для забезпечення безпечного функціонування закладів освіти, організації освітнього процесу та відповідно до рішення Ради оборони Харківської області від 15.08.2022 року (протокол № 10) визначено доцільність проведення освітнього процесу в дистанційному форматі на території Харківської області у закладах освіти всіх рівнів та всіх форм власності.
Відповідно до наказу ректора від 21.08.2023 № 0202-1/309 «Про організацію освітнього процесу у 1 семестрі 2023/2024 навчальному році» студенти соціологічного факультету здобувають вищу освіту дистанційно з використанням сучасних інформаційно-телекомунікаційних технологій (LMS Moodle, Google Workspace, Zoom, Skype тощо) та засобів комунікації (персональний комп`ютер, ноутбук, планшет, мобільний пристрій тощо).
При визначенні розміру матеріальної допомоги суд обов`язково враховує: актуальну і дійсну потребу дитини у наданні їй матеріальної допомоги, вартість навчання, вартість підручників і проїзду до навчального закладу, вартість проживання у гуртожитку або орендованій квартирі за місцем знаходження навчального закладу (постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18).
Тобто, вартість навчання має судами також враховуватися при визначенні розміру аліментів на дитину, що продовжує навчання.
Відповідно до п. 2.1 Додаткового договору № 1 до Договору № 1006/22-014с від 19.09.2022 р. розмір загальної вартості навчання за весь період навчання становить 107750 грн.
Платіжною інструкцією від 16 лютого 2024 року № 0.0.3476148355.1 підтверджується факт перерахування відповідачем грошових коштів за навчання ОСОБА_5 у розмірі 10380 грн.
Суд погоджується з доводами представника відповідача, що визначальним критерієм у визначенні аліментів на навчання дитини є саме матеріальної потреби, а не стан здоров`я дитини.
Однак, враховуючи в сукупності стан здоров`я дитини та розмір вартості навчання, та той факт, що дитина ще продовжує навчання, у розумінні ч. 1 ст. 199 СК України не можна відкидати таку обов`язкову складову, як необхідність отримання матеріальної допомоги на навчання.
Проте, судом встановлено, що за кошти фізичних осіб ОСОБА_5 навчалася включно з 2022 по 2024 рік.
Так, відповідно до відповіді, наданої на адвокатський запит Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна 25 вересня 2024 року видано наказ № 0202-5/3037 про зміну джерела фінансування навчання ОСОБА_5 з 16 вересня 2024 року.
За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17, провадження 61-20178св18). 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 зазначила, що відповідач постійно фінансово підтримував доньку, деякий час вона проживала разом з ним. Їй відомо, що відповідач добровільно сплачує аліменти оскільки вона його консультувала з цього приводу починаючи з 2015 року. Позивачка додатково зверталась до відповідача за коштами, навіть якщо в нього їх не було свідок надавала йому в борг. Відповідач оплачував додаткові навчання з репетиторами та допомагав фінансово доньці.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 після досягнення ОСОБА_5 повноліття постійно надавав фінансову підтримку останній, яка в 2021 році взагалі постійно проживала з батьком та перебувала на його утриманні. Свідок підтвердила обставини щодо форми навчання доньки сторін та зазначила, що ОСОБА_5 під час розмови повідомила їй, що шукає підробіток. Вказала на те, що відповідач крім матеріальної допомоги постійно приймав участь у вихованні дитини, зокрема за допомогою телефонних розмов та повідомлень.
Суд погоджується з доводами представника відповідача щодо припинення несення позивачем витрат на навчання дитини у зв`язку з переведенням останньої на бюджет, враховуючи дистанційну форму навчання. При цьому позивачем не надано доказів, які б свідчили про додаткову необхідність у отриманні грошових коштів у якості матеріальної допомоги на навчання, крім тих, які зазначалися при поданні позовної заяви. Однак, з врахуванням наведеного, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо факту відсутності доказів з боку позивача заявленої суми у розмірі 10000 грн., яку визначено у якості аліментів на навчання.
Водночас, суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо віднесення в рахунок аліментів грошових коштів, які надавалися останнім повнолітній доньці, з огляду на наступне.
Добровільний спосіб виконання батьками обов`язку утримувати дитину шляхом сплати аліментів та порядок їх відрахування регулюється нормами статті 187 Сімейного кодексу України.
Один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана (ч. 1 ст. 187 СК України).
Укладення батьками договору про сплату аліментів на дитину регулюється нормами статті 189 СК України. Договором визначається порядок сплати аліментів, розмір та строки виплати. На такий договір розповсюджуються загальні положення договірного права, у тому числі застосовується принцип свободи договору (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Щодо розміру і строків виплати аліментів, то це істотні умови договору, які мають бути чітко прописані в договорі. Відсутність однієї з перелічених умов є підставою для визнання договору неукладеним (ст. 638 ЦК України). 
Договір про сплату аліментів на дитину укладається в письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням.
Таким чином державою визначено механізм добровільної сплати грошових коштів, які відносяться до аліментів на утримання дитини.
Так, представником відповідача долучено до матеріалів справи направлений стороні позивача проект Договору про участь в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, що не спростовано стороною позивача. Однак матеріали справи не містять відповіді позивача щодо відмови чи згоди на укладення такого договору.
Враховуючи вищезазначене, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, оскільки частина заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження.
Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання – 30 червня 2026 року.
Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, для працездатних осіб - 2684 гривні.
В силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, у розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273,430 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_4 , представник позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 22.09.2023 р. і до закінчення навчання – 30 червня 2026 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення виготовлений 19.02.2026 р.
Суддя О.А. Кожевник