490/10052/25 10.03.2026
н\п 1-кп/490/869/2026

Центральний районний суд міста Миколаєва

Справа № 490/10052/25
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025152020000988 від 06.08.2025, стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, має середню освіту, неодружений, не судимий, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
встановив:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 (із наступними змінами), керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, не пізніше 13.08.2025, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, наркотичний засіб – канабіс, обіг якого обмежено, масою 9,498 г, який зберігав при собі з метою подальшого збуту.
Перебуваючи біля магазину «Крамниця», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Безіменна, 12/1, 13.08.2025 в денний час доби,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3  за грошову винагороду у розмірі 2000 гривень за попередньою домовленістю збув ОСОБА_6 (який діяв під контролем правоохоронних органів, особисті дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні») у чотирьох паперових згортках наркотичний засіб – канабіс, обіг якого обмежено, загальною масою 9,498 г. 
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу.
Крім того, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 (із наступними змінами), керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, не пізніше 04.09.2025, повторно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, наркотичний засіб – канабіс, обіг якого обмежено, масою 11,712 г, який зберігав при собі, з метою подальшого збуту.
Перебуваючи біля магазину «Крамниця», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Безіменна, 12/1, 04.09.2025 в денний час доби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 за грошову винагороду у розмірі 2500 гривень за попередньою домовленістю повторно збув ОСОБА_6 (який діяв під контролем правоохоронних органів, особисті дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні») у п`яти паперових згортках наркотичний засіб – канабіс, обіг якого обмежено, загальною масою 11,712 г.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, вчинені повторно.
Між ОСОБА_3 , за участю захисника – адвоката ОСОБА_5 , та прокурором ОСОБА_7 23.02.2026 укладено угоду про визнання винуватості.
За змістом вказаної угоди, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, вчинені повторно; щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення. В угоді зазначено, що обвинувачений виявив намір перерахувати 100 000 грн на користь Збройних Сил України.
Ураховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, які згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який беззастережно визнав свою винуватість, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, має статус учасника бойових дій, під час виконання бойового завдання 15.10.2024 одержав тяжке поранення, добровільно виявив намір перерахувати грошові кошти на підтримку Збройних Сил України в сумі 100 000 грн, а також враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, сторонами угоди узгоджено ОСОБА_3 таке покарання: за ч. 1 ст. 307 КК України – позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, – позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Прокурор просив затвердити угоду; зазначив, що обвинувачений добровільно перерахував на користь Збройних Сил України грошу допомогу у розмірі 100000,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, визнав повністю та беззастережно, просив суд про затвердження угоди; зазначив, що цілком розуміє вимоги угоди; укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; зазначив, що має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Захисник – адвокат ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_3 повністю розуміє вимоги угоди та наслідки, угода відповідає вимогам КПК України; просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання; врахувати, що обвинувачений добровільно перерахував на користь Збройних Сил України грошу допомогу у розмірі 100000,00 грн.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 є тяжкими злочинами, та не є корупційним кримінальним правопорушенням та кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, отже угоду про визнання винуватості може бути укладено.
Суд з`ясував обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що ОСОБА_3 усвідомлює характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.
Суд установив, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ст. 474 КПК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє узгоджене покарання за вчинення кримінальних правопорушень та погоджується на його призначення.
Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень; у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, при цьому зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.
Факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставин, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Так суд ураховує, що обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільна допомога на потреби Збройних Сил України у сумі 100000,00 грн, що у сукупності з даними про особу обвинуваченого, який виявляє осуд своєї поведінки, бажання виправити ситуацію, готовність нести відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, свідчить про наявність підстав для призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням приписів ст. 69 КК України.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення обвинуваченому покарання, визначеного угодою про визнання винуватості, а саме: за ч. 1 ст. 307 КК України – у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням приписів ст. 69 КК України – у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 04.09.2025 по 08.09.2025 зарахувати у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Частина друга вказаної статті визначає, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що узгоджено сторонами угоди, суд ураховує зміст ст. 75 КК України, обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є військовослужбовцем Збройних Сил України, має статус учасника бойових дій, під час виконання бойового завдання 15.10.2024 одержав тяжке поранення – вогнепальний перелом правої плечової кістки з тимчасовим порушенням функцій, що у подальшому стало підставою для отримання інвалідності ІІІ групи, а також ураховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, з урахуванням особливостей нагляду щодо засуджених військовослужбовців відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України.
Визначаючи тривалість іспитового строку, протягом якого обвинувачений має довести своє виправлення, не вчинити нового кримінального правопорушення і виконати покладені на нього обов`язки, суд ураховує тяжкість кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_3 та вважає доцільним визначити тривалість іспитового строку два роки.
Суд погоджується, що узгоджене сторонами угоди покарання є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідає загальним засадам призначення покарання.
Зважаючи на вид покарання, який суд визнав доцільним призначити ОСОБА_3 , суд доходить висновку про скасування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави та повернення застави у сумі 242240,00 грн., сплачених за квитанцією №1.297980805.1 від 08.09.2025 та за квитанцією №2.297995599.1 від 08.09.2025, заставодавцю – ОСОБА_8 , ІПН НОМЕР_2 .
Цивільний позов у справі не заявлено.
Відповідно до ст. 100 КПК України, зважаючи на думку прокурора щодо наявності підстав для повернення мобільного телефону обвинуваченому, оскільки мобільний термінал не було використано для вчинення кримінальних правопорушень, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10C», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , переданий на зберігання до ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, – повернути ОСОБА_3 ; військовий квиток на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переданий ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, - залишити ОСОБА_3 ; речовину рослинного походження в подрібненому та висушеному стані (канабіс), маса якого у перерахунку на висушену речовину після проведення експертизи становить 10,552 г (спеціальний пакет № PSP2014869), речовину рослинного походження в подрібненому та висушеному стані (канабіс), маса якого у перерахунку на висушену речовину після проведення експертизи становить 8,451 г (спеціальний пакет № PSP2003770), передані на зберігання до ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, – знищити; 
Відповідно до ст. 124 КПК України, витрати на залучення експерта у сумі 1 782,80 грн (висновок експерта № СЕ19/115-25/14338-НЗПРАП від 02.09.2025); 2 674,20 грн (висновок експерта № СЕ19/115-25/14734-НЗПРАП від 09.09.2025); загальна сума витрат 4457,00 грн, - має бути стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.09.2025 (справа № 490/7303/25, провадження № 1-кс/490/3746/25), на мобільний термінал марки «Xiaomi Redmi 10C», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , – скасувати.
Керуючись ст. 65, 66, 69, 70, 72, 75, 76, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, ст. 100, 124, 174, 373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд
ухвалив:
– затвердити угоду про визнання винуватості від 23.02.2026, укладену між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника - адвоката  ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 12025152020000988;
– визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;
– визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити покарання, з урахуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна;
– відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна;
– відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 04.09.2025 по 08.09.2025 зарахувати у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі;
– відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на строк два роки;
– відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
– запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у виді застави, застосований ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.09.2025 (справа №490/7303/25, провадження №1-кс/490/3743/2025) – скасувати;
– заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області у сумі 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок грн. 00 коп.), повернути заставодавцю - ОСОБА_8 , ІПН НОМЕР_2 .
– стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 4457,00 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім грн 00 коп);
– відповідно до ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.09.2025 (справа № 490/7303/25, провадження № 1-кс/490/3746/25), на мобільний термінал марки «Xiaomi Redmi 10C», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , – скасувати;
– відповідно до ст. 100 КПК України, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10C», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , переданий на зберігання до ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, – повернути ОСОБА_3 ; військовий квиток на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переданий ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, - залишити ОСОБА_3 ; речовину рослинного походження в подрібненому та висушеному стані (канабіс), маса якого у перерахунку на висушену речовину після проведення експертизи становить 10,552 г (спеціальний пакет № PSP2014869), речовину рослинного походження в подрібненому та висушеному стані (канабіс), маса якого у перерахунку на висушену речовину після проведення експертизи становить 8,451 г (спеціальний пакет № PSP2003770), передані на зберігання до ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, – знищити.
Роз`яснити сторонам угоди, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди між обвинуваченим і прокурором про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: обвинуваченим (його захисником) виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.
Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Центральному районному суді м. Миколаєва. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1