Справа № 590/1100/25
Провадження № 2др/590/1/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року        с-ще Ямпіль

Суддя Ямпільського районного суду Сумської області Сатарова О.В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 19.02.2026 у справі № 590/1100/25 позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволено повністю.
Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні рішення судом не вирішено.
25.02.2026 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить поновити строк на подання заяви та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Заявник зазначає, що рішення суду отримано на офіційну електронну адресу позивача після його ухвалення, у зв`язку з чим просить поновити строк на подання відповідної заяви.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. 
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з ч.3 ст.270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. 
З огляду на те, що рішення суду отримано позивачем 22.02.2026 року, що підтверджується Довідкою про доставку електронного документу /а.с. 43/, а заяву подано 25.02.2026 року, суд вважає причини подання заяви після ухвалення рішення поважними та такими, що дають підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат".
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі N362/3912/18 (провадження N61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі N201/14495/16-ц (провадження N61-22962св19).
На підтвердження заявлених витрат позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ від 01.04.2025 року, звіт про виконані роботи, копію додаткової угоди №6 до договору про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ від 01.04.202, від 31.12.2025 та квитанцію про оплату послуг адвоката.
Відповідно до умов договору вартість послуг за складання одного позову становить 6000,00 грн.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір витрат, що підлягають стягненню, суд враховує характер спору, складність справи, обсяг виконаних робіт, а також порядок розгляду справи.
Судом встановлено, що дана справа є типовою, стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, не є складною за своїм змістом та правовим регулюванням. Розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судові засідання не проводилися, участь представника позивача у судових засіданнях не здійснювалася, додаткові процесуальні документи, які потребували б значного часу на підготовку, до суду не подавалися.
Фактично надані послуги полягали у підготовці та поданні позовної заяви з додатками та наданні супровідних консультацій.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у сумі 6000,00 грн. не відповідає критеріям розумності та співмірності у даній справі.
Враховуючи характер та обсяг виконаних робіт, суд вважає за можливе визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, у сумі 1000,00 грн., що є достатнім та обґрунтованим у даному випадку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 590/1100/25.
Ухвалити додаткове рішення у справі № 590/1100/25.
Стягнути з  ОСОБА_1 /адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» /юр.адреса вул. Саксаганського, 133- А, м. Київ, 01032 ЄДРПОУ 37356833/ витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.
У решті вимог заяви – відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено 03.03.2026.

Суддя          О.В. Сатарова