КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/262/26 
Провадження № 1-кп/552/472/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2026 м. Полтава
Київський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої – адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025170430000635 від 14.06.2025, щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Охтирка, Сумської області, українки, громадянки України, працюючої на посаді провадця-консультанта магазин «Економ-Клас», маючої середню освіту, незаміжньої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , раніше судимої,
- 03.12.2025 Соборним районним судом м. Дніпра за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим терміном строком 3 роки,
за обвинуваченняму вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,
встановив:
До Київського районного суду м. Полтави 16.01.2026 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025170430000635 від 14.06.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшов до провадження судді ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 22.10.2026 призначений відкритий судовий розгляд обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні.
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обставини, встановлені судом.
Судом визнано доведеним обвинувачення про те, що у червні 2025 року, більш точні дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, але не пізніше 14.06.2025, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно, виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння коштами потерпілої в умовах воєнного стану, шляхом обману, під приводом повідомлення завідомо неправдивих відомостей потрапляння у дорожньо-транспортну пригоду.
З цією метою, у червні 2025 року, більш точні дату, час та місце встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 разом з невстановленою слідством особою чоловічої статі, з якою вступила у попередню змову та матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розробила план злочинної діяльності, що полягав у здійснені телефонних дзвінків на мобільний телефон ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомлення останній завідомо неправдивих відомостей про участь її сина в дорожньо-транспортній пригоді, при цьому, шляхом введення в оману та переконання потерпілої щодо необхідності термінового лікування її сина, ОСОБА_6 мала намір заволодіти належними ОСОБА_7 грошовими коштами, отриманих на дане лікування.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів та з метою швидкого особистого збагачення за рахунок потерпілої ОСОБА_7 , 14.06.2025 у невстановлений час невстановлена слідством особа, перебуваючи в невстановленому слідством місці, діючи в умовах воєнного стану за попередньою змовою з ОСОБА_5 , використовуючи телефон, здійснила дзвінок на абонентський номер ? НОМЕР_4 ?, яким користується потерпіла ОСОБА_7 , та представившись ОСОБА_8 - сином ОСОБА_7 , створюючи максимально стресову та наближену до реальності подію із життя, повідомила потерпілій про те, що її син потрапив в дорожньо-транспортну пригоду і був госпіталізований до КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» та потребує невідкладної медичної допомоги, за яку потрібно в найкоротший термін заплатити грошові кошти, при цьому точну суму грошових коштів для вирішення питання щодо термінового лікування сина не повідомив.????
Будучи введеним в оману, внаслідок сприйняття як правдивих відомостей про проблеми свого сина, потерпіла ОСОБА_7 погодилась на висунуту невстановленою слідством особою чоловічої статі вимогу передати грошові кошти в сумі 170 000 гривень.
В подальшому, продовжуючи реалізовувати вказаний злочинний умисел, 14.06.2025, близько 14:10 год. (більш точного часу встановити не представилося за можливе) ОСОБА_6 , достовірно знаючи про введення невстановленою слідством особою чоловічої статі в оману потерпілої ОСОБА_7 щодо необхідності передачі грошових коштів для вирішення видуманої проблеми щодо потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду її сина, приїхала до визначеного місця за адресою: АДРЕСА_3 . 
Зустрівшись за вказаною адресою з потерпілою, ОСОБА_6 запевнивши, тим самим вводячи в оману потерпілу ОСОБА_7 з приводу того, що на термінове лікування її сина потрібні грошові кошти, отримала від останньої грошові кошти в сумі 170 000 гривень, які потерпіла передала їй, будучи переконаною у тому, що її син перебуває у небезпечному для життя стані.
У подальшому, ОСОБА_6 , отримавши шляхом обману грошові кошти, місце скоєння злочину залишила та розпорядилася вказаними грошовими коштами на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди в сумі 170 000 гривень, що у понад 112 разів перевищує визначений в 1514 грн неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення і є значною шкодою згідно п. 2 примітки до ст. 185 КК України.
Кваліфікація дій обвинуваченого.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за частиною 3 статті 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Прокурор та обвинувачений, просили проводити розгляд справи відповідно до частини 3 статті 349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_7 подала письмову заяву у якій просила проводити судовий розгляд без її присутності, при призначенні покарання окладалась на розсуд суду, цивільний позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.
Обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, ОСОБА_5 визнала себе винною. Суд переконався, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиції немає та їй роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, а тому суд, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно обставин справи, які не оспорюються стороною обвинувачення, обвинуваченою.
Допитана під час судового розгляду справи обвинувачена ОСОБА_5 повідомила суду обставини вчинення інкримінованого злочину у червні 2025 року. Пояснила, що за допомогою месенджера Телеграм намагалась знайти роботу, знайшла невідому групу та в ній були оголошення про пошук працівників. Зателефонувавши за номером в оголошенні ОСОБА_5 отримала від раніше невідомого хлопця необхідні роз`яснення щодо характеру роботи і в чому полягає завдання. Так, попередньо на свою електрону адресу отримала лист з реквізитами його криптогаманця та він повідомив адресу квартири у м. Полтава та засоби зв`язку із раніше невідомою особою ОСОБА_7 . Обвинувачена повинна у визначений день прибути до міста Полтави та зустрітись із ОСОБА_7 і забрати у неї грошові кошти в сумі 170 тис. грн. Частину з отриманих коштів ОСОБА_5 повинна була покласти на крипто гаманець невідомого хлопця, а частину – 30 відстоків, залишити собі як винагороду за виконану роботу. У червні 2025 року обвинувачена прибула до м. Полтави та наступного дня домовилась про зустріч із потерпілою ОСОБА_7 . Зустріч відбулася за місцем проживання потерпілої по АДРЕСА_4 , куди обвинувачена доїхала на таксі. Грошові кошти обвинуваченій віддавала на вигляд літня жінка, як згодом з`ясувалося ОСОБА_7 . У подальшому, ОСОБА_5 згідно домовленості поклала грошові кошти на криптогаманець невідомого, залишивши собі обумовлену винагороду і повернулась до м. Кам`янське.
Про вказаний вище злочин ОСОБА_5 добровільно зізналась, перебуваючи в умовах СІЗО м. Дніпра, надала усі відомі відомості щодо криптогаманця невідомого та активно сприяла органам досудового розслідування у встановленні інших причетних осіб. 
Всього обвинувачена виконала 3 подібних завдання. За 2 з них вона вже засуджена та її матір, яка працює у Республіці Польща надала грошові кошти на повне відшкодування шкоди. Шкода ж потерпілій ОСОБА_7 відшкодована частково – 1000 грн. ОСОБА_5 щиро покаялася, пояснила, що просила вибачення та запевнила суд, що за допомогою матері повністю відшкодує заподіяні збитки. Також, задля цього офіційно працевлаштувалась. Просила врахувати, що зробила потрібні висновки на майбутнє. Мотивами вчинення кримінального правопорушення було скрутне матеріальне становище, відсутність роботи та житла, оскільки ОСОБА_5 є внутрішньо переміщеною особою з міста Охтирки, Сумської області. Мати потерпілої працює закордоном у Республіці Польща, з батьком відносини не підтримує, оскільки він проживає на території РФ та відмовився від підтримки доньки. 
Під час досудового розслідування сприяла у розкриттю кримінального правопорушення, розкаялася у вчиненому, висловила жаль у судовому засіданні щодо вчиненого та обіцяла повністю відшкодувати потерпілій ОСОБА_7 заподіяну шкоду. Щодо задоволення цивільного позову ОСОБА_7 у повному обсязі, за вирахуванням частини вже відшкодованої шкоди, не заперечувала.
Таким чином, суд, обмеживши дослідження фактичних обставин, допитом обвинуваченої та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, вирішення цивільного позову та стосуються долі речових доказів, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Позиції учасників судового розгляду.
Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просив суд призначити ОСОБА_5 покарання за частиною 3 статті 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Пропонував на підставі статті 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вважав, що цивільний позов потерпілої підлягає задоволенню, долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, стягнути процесуальні витрати з обвинуваченої.
Адвокат ОСОБА_4 просила врахувати дані досудової доповіді, матеріали, які характеризують обвинувачену, її щире каяття та жаль, наявність обставин, які пом`якшують покарання, часткове відшкодування шкоди, просила призначити покарання запропоноване прокурором.
Обвинувачена ОСОБА_5 , визнаючи вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просила її суворо не карати, розкаялася, із запропонованою прокурором мірою покарання погодилася, запевняла суд, що в подальшому не буде вчиняти кримінальних правопорушень та своїми реальними вчинками доведе виправлення, зобов`язалась повністю відшкодувати шкоду потерпілій ОСОБА_7 .
Мотиви призначення покарання та відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до частини 4 статті 12 КК України, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 190 КК України є нетяжким злочином.
Відповідно до інформації Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності.
Вироком Соборного районного суду м. Дніпра від 03.12.2025 ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки (а.с. 77-80 т. 1).
Відповідно до даних КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» обвинувачена під наглядом не перебуває та у закладі не лікувався.
За інформацією КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_5 не перебувала на стаціонарному лікуванні.
Згідно з інформацією Відокремленого підрозділу «Обласна психоневрологічна поліклініка зі стаціонаром №1» обвинувачена не перебувала на амбулаторному лікуванні.
На даний час обвинувачена працевлаштувалась, працює з 01.02.2026 на посаді продавця непродовольчих товарів (56-59 т. 1). Має статус ВПО, довідка про взяття на облік від 23.12.2025 №1206-5003921375.
ОСОБА_5 добровільно відшкодувала частину заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн (а.с. 60 т. 1).
Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд пом`якшуючими покарання обставинами вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування шкоди.
Обставина, що обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Факт щирого каяття ОСОБА_5 у вчиненому злочині знайшов своє підтвердження і в судовому засіданні, про що об`єктивно засвідчила її поведінка та визнання вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, часткове відшкодування шкоди.
Щодо активного сприяння у розкритті злочину, то як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 у ході досудового розслідування відразу надала визнавальні показання у вчиненні кримінального правопорушення та вказала на обставини їх вчинення, які в подальшому знайшли своє підтвердження (а.с. 61-70 т. 1).
Згідно з досудовою доповіддю Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 18.02.2026 ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. У випадку, якщо суд дійде висновку про можливість призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, орган пробації вважав доцільним покласти на обвинуваченого обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Cуд враховує позицію прокурора, який вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обставини, які характеризують особу обвинуваченої, наявність кількох підстав, які пом`якшують покарання, часткове відшкодування шкоди, запевнення про стійкий намір змінити життя та повністю відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, щирий жаль з приводу вчинення правопорушення, свідчать про можливість призначення покарання у межах санкції статті інкримінованого діяння та із застосуванням положень 75 КК України до остаточно призначеного судом покарання.
Отже, ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. 
На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим за вироком Соборного районного суду м. Дніпра від 03.12.2025, призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладенням на неї обов`язків відповідно до статті 76 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення визначеної ст. 50 КК України мети покарання. Інші види покарань не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.
Щодо стягнення заподіяної матеріальної шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У ст. 129 КПК України передбачено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Дослідивши докази у кримінальному провадженні, з урахуванням добровільного відшкодування частини заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн (а.с. 60 т. 1), суд дійшов висновку, що цивільний позов у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню та з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 необхідно стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі 169 тис. грн.
Мотиви ухвалення інших рішень, що вирішуються судом при ухваленні вироку.
Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитися відповідно до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 128, 349, 368-371, 373-374, 376, 615 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені вироком суду обов`язки.
На підставі ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;
4) попросити особисто пробачення у потерпілої ОСОБА_7 ;
5) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.
До набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не обирати.
Речові докази, а саме оригінал квитанції на прийом заставленого майна №К30000004077 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням 169000 (сто шістдесят дев`ять тисяч) грн. 
Відповідно до статті 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному статтею 376 КПК України.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Обвинувачений, захисник, потерпілий, мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Резолютивна частина вироку проголошена судом на підставі частини 15 статті 615 КПК України. 

Головуючий суддя         ОСОБА_1