Номер провадження: 33/813/50/26
Номер справи місцевого суду: 510/822/25 
Головуючий у першій інстанції Бошков І. Д. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,
при секретарі Узун Н.Д.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 15 липня 2025 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративного правопорушення від 16.04.2025 ПдРУ, 16 квітня 2025 року в період з 08:42 год по 09:05 год, офіцером ВВВБ ОСОБА_2 , було здійснено перевірку організації та несення служби п/н «ОТЗ» в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Долинське» штабу ОСОБА_1 , шляхом навчальної закладки (імітатор вибухової речовини) в транспортному засобі, який рухався на виїзд з України. За результатами перевірки навчальну закладу в транспортному засобі п/н «ОТЗ» штаб – сержантом ОСОБА_1 не виявлено. Такими діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. п. 6, 7 частини 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затвердженої наказом МВСУ №1261 від 19.10.2015, в умовах особливого періоду, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.
Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 15 липня 2025 року ОСОБА_1 визнаний виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень. Окрім того, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Ренійського районного суду Одеської області від 15 липня 2025 року та відмовити в притягнені його до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ренійського районного суду Одеської області від 15 липня 2025 року, мотивуючи тим, що справа була розглянута без його участі, копію постанови не отримував, в мобільному застосунку «Дія» він дізнався про ухвалення в даній справі судового рішення, зі змістом постанови ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Враховуючи те, що матеріалами справи не спростовуються викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ренійського районного суду Одеської області від 15 липня 2025 року.
В судове засідання до апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином та завчасно.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доводів, викладених у апеляційній скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції всупереч вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, не з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернув уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.
За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.
Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Об`єкт правопорушення це охоронювані законом суспільні відносини, на які здійснюється посягання.
Частиною 2 ст. 172-18 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.
Отже, об`єктом вказаного адміністративного правопорушення виступає встановлений порядок несення прикордонної служби.
Згідно протоколу про адміністративного правопорушення від 16.04.2025 ПдРУ, 16 квітня 2025 року в період з 08:42 год по 09:05 год, ОСОБА_1 під час несення служби п/н «ОТЗ» в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Долинське» в транспортному засобі, який рухався на виїзд з України не було виявлено навчальну закладку (імітатор вибухової речовини).
ОСОБА_1 ставиться в провину порушення п.п. 6, 7 частини 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затвердженої наказом МВСУ №1261 від 19.10.2015 (далі Інструкція) та вимоги наказу АДПСУ №260 від 22.04.2011 «Про організацію та здійснення огляду транспортних засобів і вантажів» (далі Наказ), яким визначено порядок організації та здійснення огляду транспортних засобів і вантажів під час їх перетину державного кордону України.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення складено за фактом того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, входячи до складу наряду з охорони державного кордону України, допустив порушення правил несення прикордонної служби, що виявилося у не виявленні навчальної закладки (імітатор вибухової речовини) та невжитті заходів щодо недопущення порушення режиму у пункті пропуску.
Апеляційний суд вважає, що та обставина, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення порушення режиму в пункті пропуску допущено навчальною закладкою (імітатор вибухової речовини), у невиконанні обов`язку з виявлення якої полягає суть порушення, допущеного особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто фактично порушення режиму в пункті пропуску не було, свідчить про відсутність об`єкту посягання, про яке складено протокол.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п. 45 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
З огляду на відсутність об`єкту правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 КУпАП, відсутній склад даного адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 за №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципами презумпції невинуватості, поваги до людської гідності, загальними принципами здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ренійського районного суду Одеської області від 15 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Ренійського районного суду Одеської області від 15 липня 2025 року скасувати.
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький