ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/294/25	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Савицького Я.Ф.,
суддів: Діброви Г.І.,
Ярош А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства “ГОРЯН”
на рішення Господарського суду Миколаївської області
від 08 серпня 2025 року (повний текст складено 29.08.2025)
у справі № 915/294/25
за позовом: Фермерського господарства “ГОРЯН”
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю “Державний земельний банк”,
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД”,
про: визнання незаконним та скасувати рішення, прийняте 08.01.2025 відповідачем-1, стягнення з відповідача-2 сплаченої суми гарантійного внеску у розмірі 88138,02 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Мавродієва М.В.
місце винесення рішення: м. Миколаїв, вулиця Фалєєвська, 14, Господарський суд Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 Фермерське господарство (ФГ) “ГОРЯН” (позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) “Державний земельний банк” та Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” (відповідач-2), в якій просило суд:
- визнати незаконним і скасувати “рішення про відмову у підписанні Договору суборенди землі за результатами проведення земельних торгів за лотом №1624 ID LRE001-UA-20241114-46182 з переможцем земельних торгів Фермерським господарством “ГОРЯН” код ЄДРПОУ 38262491”, прийняте 08.01.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю “Державний земельний банк”;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” на користь Фермерського господарства “ГОРЯН” сплачену суму гарантійного внеску у розмірі 88138,02 грн.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2025 у справі №915/294/25 (суддя Мавродієва М.В.) у задоволенні вказаного позову Фермерського господарства “ГОРЯН” було відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фермерське господарство “ГОРЯН” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з вимогами про скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2025 у справі №915/294/25 та ухвалення нового рішення про задоволення позову Фермерського господарства “ГОРЯН” в повному обсязі. 
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2025 у справі №915/294/25 залишено без змін, апеляційна скарга Фермерського господарства “ГОРЯН” – без задоволення.
Разом з тим, під час апеляційного перегляду справи №915/294/25 представником ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” був поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 не погоджувався з останньою, наводив свої заперечення та просив суд відмовити у її задоволенні. При цьому, у відзиві на апеляційну скаргу було зазначено попередній розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. 
18.02.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №915/294/25, в якій останній просить стягнути з ФГ «ГОРЯН» на свою користь понесені Товариством витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з апеляційним переглядом даної справи, у розмірі 15 000,00 грн. Відповідач-2 зазначає, що докази понесених витрат долучені до відзиву на апеляційну скаргу позивача.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції не було вирішено питання щодо розподілу витрат ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” на професійну правничу допомогу при винесенні постанови від 11.02.2026 у справі №915/294/25, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 вирішено розглянути питання ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу за апеляційний перегляд справи №915/294/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи поза межами строку, встановленого ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану та складної ситуації в енергосистемі, яка зумовила запровадження стабілізаційних, екстрених та аварійних відключень електроенергії.
Крім того, вказаною ухвалою суду ФГ «ГОРЯН» встановлено строк до 25.02.2026 для подання заперечень на заяву ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” про стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі.
20.02.2026 до суду апеляційної інстанції від ФГ «ГОРЯН» надійшли заперечення на заяву про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, в яких позивач просить відмовити у задоволенні вказаної заяви.
Позивач наполягає на тому, що адвокатом Манзар Т.В. (представник відповідача-2) не надано жодного доказу понесення з боку ТОВ «ЦЕНТР АУКЦІОНІВ «ЮА ЛЕНД» витрат на надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції. Договір від 02.04.2025, «додатковий договір» від 08.08.2025 та акт від 08.08.2025 не дають можливості достеменно визначити обсяг дій, вчинених на виконання договору. Також, не є можливим на підставі вказаних документів визначити вартість відповідних дій адвоката, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення витрат на професійну правничу допомогу при їх розподілі. 
Так, посилаючись на норми чинного законодавства, які регулюють питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в господарському судочинстві, ФГ «ГОРЯН» зазначає, що у відповідності до останніх та з огляду на документи, на підставі яких позивач просить стягнути відповідні витрати, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру, та є завищеним, оскільки становить 25 000,00 грн, в той час, як зміст позовних вимог та предмет позову в даній справі не охоплюють значної кількості обставин і фактів, а сама справа не відноситься до категорії складних справ; справа не є обтяженою великою кількістю доказів та участю великої кількості учасників судового процесу; сума заборгованості складається лише з суми основного боргу та не містить додаткових розрахунків.
Таким чином, проаналізувавши зміст та вартість наданої в межах даної справи правничої допомоги, що відображена в акті наданих послуг від 08.08.2025, позивач вважає, що вартість наданої професійної правничої допомоги у цій справі не може бути покладена на відповідача.
Розглянувши заяву ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за результатом розгляду апеляційної скарги ФГ «ГОРЯН» у справі №915/294/25, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
За положеннями ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Частина 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Приймаючи до уваги те, що заява про розподіл судових витрат надана представником відповідача-2 до винесення постанови - у відзиві на апеляційну скаргу, як і докази понесення судових витрат, колегія суддів зазначає про дотримання Товариством строків, встановлених ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Як зазначає відповідач-2, у зв`язку із переглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, з боку ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
У ч. 2 вказаної статті встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
Разом з цим, судова колегія зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
У даному контексті судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.12.2018 у справі №826/856/18, згідно з якою розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (також див. постанови Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №922/1948/19, від 12.08.2020 у справі №16/2598/19, від 30.07.2019 у справі №911/1394/18).
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні положень Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).
Підсумовуючи наведене апеляційна колегія звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.05.2019 у справі №922/576/18, де суд касаційної інстанції зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №520/9408/18.
Вказану правову позицію щодо застосування положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд, висловив, зокрема, у постановах від 03.05.2019 у справі №910/10911/18, від 14.05.2019 у справі №922/576/18, від 29.05.2019 у справі №910/10483/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 25.06.2019 №916/1340/18.
У даній справі на підтвердження понесення судових витрат у сумі 15 000,00 грн. ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” надало до суду наступні документи:
1) копію Договору про надання правничої допомоги від 11.03.2025 №17 (далі – Договір від 11.03.2025), укладений між адвокатом Манзар Тетяною Володимирівною (Адвокат) та ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” (Клієнт), за умовами якого за дорученнями Клієнта, Адвокат бере на себе зобов`язання надавати ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” правову допомогу, у тому числі – в судах, за що Клієнт має сплачувати Адвокату відповідну плату.
За положеннями п. 4.2. Договору від 11.03.2025, Гонорар а погоджується за взаємною згодою сторін та оформлюється Додатковою угодою до цього Договору.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (п. 3.1. Договору від 11.03.2025).
Отже, відповідно до вказаного Договору про надання правової допомоги, сторонами узгоджено, що вид та обсяг відповідних послуг Адвоката надається Клієнту за окремими дорученнями та оплачується, виходячи із вартості, встановленої у Додатковій угоді, що укладається, згідно з таким дорученням.
Вказаний Договір підписаний сторонами та скріплений печатками Адвоката та ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД”.
2) 06.10.2025 сторони уклали Додаток №2 до Договору про надання правничої допомоги від 11.03.2025 №17, а саме: Додатковий договір, відповідно до якого Адвокат надає Клієнту правову допомогу в Південно-західному апеляційному господарському суді в межах апеляційного перегляду справи №915/294/25 за апеляційною скаргою ФГ «ГОРЯН» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.08.2025 у даній справі, шляхом підготовки необхідних процесуальних документів, та представлення інтересів ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” в судових засіданнях суду апеляційної інстанції.
За вказані послуги Клієнт сплачує Адвокату 15 000,00 грн, які є фіксованою оплатою послуг Адвоката.
При цьому, сторонами узгоджено, що невід`ємною частиною даного Додаткового договору є Акт прийому наданих послуг.
3) Відповідно до Акту від 06.10.2025 №17/1 прийому наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 11.03.2025 №17, в межах виконання умов цього Договору та Додаткового договору від 06.10.2025 до Договору від 11.03.2025 щодо судової справи №915/294/25, Адвокатом надано, а Клієнтом прийнято наступні послуги:
- ознайомлення з апеляційною скаргою ФГ «ГОРЯН»;
- підготовка відзиву, заяв, клопотань;
- представлення інтересів Клієнта у судовому засіданні в Південно-західному апеляційному господарському суді.
Враховуючи те, що гонорар Адвоката є фіксованим, сторони погодили, що його сума дорівнює 15 000,00 грн.
Зазначені Додатковий договір від 06.10.2025 до Договору від 11.03.2025 та Акт від 06.10.2025 №17/1 прийому наданих послуг до нього підписані сторонами без жодних зауважень та скріплені печатками останніх.
4) Матеріали справи свідчать, що представництво інтересів відповідача-2 в суді апеляційної інстанції здійснювала адвокат Манзар Тетяна Володимирівна, яка діяла на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СА №1136312 від 23.09.2025, виданому на підставі Договору про надання правничої допомоги від 11.03.2025 №17. 
З огляду на матеріали справи вбачається, що адвокатом Манзар Т.В. був складений та поданий до суду апеляційної інстанції такий процесуальний документ, як відзив на апеляційну скаргу ФГ «ГОРЯН».
Участь адвоката Манзар Т.В. у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції підтверджується наявними у матеріалах даної справи протоколами судових засідань.
Тобто, Адвокатом виконані взяти на себе відповідні зобов`язання, які відображені в Акті наданих послуг від 06.10.2025.
Таким чином, відповідачем-2 надано належні докази в підтвердження факту надання йому Адвокатом послуг в суді апеляційної інстанції на суму 15 000,00 грн, яка є узгодженою сторонами, що є підставою для її розподілу за правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, з огляду на позицію апелянта, судова колегія наголошує на тому, що зазначена сума є фіксованим розміром адвокатської винагороди, який не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого Адвокатом часу, а отже, є чітко визначеним.
У контексті наведеного апеляційний суд зазначає, що фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених Договором умов платежу - конкретний склад дій Адвоката, що були вчинені на виконання Договору правової допомоги й призвели до настання відповідних умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
У разі погодження між Адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та Клієнтом фіксованого розміру гонорару, такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого Адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги Клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вказує, що у даному випадку фіксований розмір гонорару, погоджений між Клієнтом та Адвокатом у Додатковому договорі від 06.10.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 11.03.2025 та в Акті від 06.10.2025 №17/1 прийому наданих послуг до цього Договору, означає те, що у разі настання визначених таким Договором умов платежу – конкретний склад дій Адвоката, що були вчинені на виконання умов Договору та призвели до настання відповідного результату (задоволення позову), не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, що склалися між Клієнтом та його Адвокатом у цій справі, як і не має значення витрачений адвокатом Манзар Т.В. час на надання послуг правничої допомоги.
З урахуванням викладеного, судова колегія зазначає, що вартість послуг з надання правничої допомоги була погоджена між адвокатом Манзар Тетяною Володимирівною та ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого Адвокатом часу, а отже, є чітко визначеним.
Відповідачем-2 не надано до суду доказів фактичної оплати послуг Адвоката, але, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Вказане підтверджується положеннями п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.05.2024 у справах №227/2301/21, №206/4841/20, викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та застосована Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 19.01.2022 у справі №910/789/21.
Водночас, судова колегія зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, при визначенні суми відшкодування Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, про що йдеться у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20.
Колегія суддів звертає увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.
Наведена правова позиція викладена у постанові ОП КГС у складі ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала про те, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Так, частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.
Виходячи зі змісту положень частин 5 та 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
У постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №810/4749/15 висловлено позицію, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
При цьому, судова колегія вказує, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності відповідного заперечення сторони або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, у справі №910/2697/24 від 29.04.2025.
Як зазначалось вище, ФГ «ГОРЯН» заперечує проти задоволення заяви відповідача-2 про ухвалення додаткового рішення, посилаючись, у тому числі на те, що заявлена сума адвокатських витрат є надміру завищеною. 
Наводячи обґрунтування своєї позиції, викладених у відповідних запереченнях, позивач просить суд відмовити у стягненні судових витрат, заявлених відповідачем-2 у якості відшкодування на послуги Адвоката, виходячи, у тому числі, з відсутності доказів понесення з боку ТОВ «ЦЕНТР АУКЦІОНІВ «ЮА ЛЕНД» витрат на надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції, а також з посиланням на неможливість визначення обсягу дій Адвоката, вчинених на виконання Договору від 02.04.2025, Додаткового договору від 08.08.2025 та Акту від 08.08.2025, і неможливість визначення вартості дій Адвоката.
Однак, судова колегія відхиляє ці аргументі позивача, оскільки, по-перше, згадані ФГ «ГОРЯН» документи (Договір від 02.04.2025, Додатковий договір від 08.08.2025 та Акт від 08.08.2025) взагалі не мають відношення до даної справи, враховуючи те, що Адвокат Манзар Т.В. надавала правничу допомогу ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” в конкретній судовій справі (№915/294/25) на підставі Договору про надання правничої допомоги від 11.03.2025 №17. В апеляційному провадженні справи №915/264/25 – з урахуванням Додаткового договору від 06.10.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 11.03.2025 №17 та Акту від 06.10.2025 №17/1 прийому наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 11.03.2025 №17 і саме у Додатковому договору від 06.10.2025 та Акті від 06.10.2025 №17/1 сторонами узгоджена фіксована вартість гонорару Адвоката в суді апеляційної інстанції. Відтак, саме ці документи є належним та достатнім підтвердженням факту надання відповідних послуг Адвокатом Манзар Т.В. відповідачу-2, ураховуючи те, що Додаток №2 до Договору від 11.03.2025 №17 та Акт надання послуг від 06.10.2025 №17/1 скріплений підписами та печатками сторін без зауважень. По-друге, вище було зазначено, що обумовлений сторонами фіксований розмір адвокатського гонорару не залежить від обсягу наданих послуг та витраченого Адвокатом часу тощо.
Отже, у даному випадку з боку відповідача-2 доведено розмір суми адвокатських витрат у сумі 15 000,00 грн., які Товариство понесло при апеляційному перегляді даної справи.
Разом з тим, апеляційна колегія звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала про те, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Уданому випадку ФГ «ГОРЯН» наполягає на тому, що справа №915/294/25 не відноситься до категорії складних, зміст позовних вимог та предмет позову в даній справі не охоплюють значної кількості обставин і фактів, обсяг підготовлених та поданих процесуальних документів на стадії апеляційного перегляду не є великим, сума заборгованості складається лише з суми основного боргу та не містить додаткових розрахунків.
Разом з тим, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, розподіл цих витрат залежить безпосередньо від результату розгляду справи (з урахуванням апеляційного перегляду справи).
У контексті наведеного судова колегія враховує сталу позицію Верховного Суду, який неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2022 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.
Крім того, апеляційна колегія звертає увагу на те, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ((див. рішення ЄСПЛ: від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95)) 
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
З урахуванням викладеного апеляційна колегія наголошує, що надані відповідачем-2 докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Так, у даному випадку, оцінюючи обґрунтованість заявленої суми судових витрат на стадії апеляційного перегляду справи №915/294/25 зі складністю останньої, судова колегія зазначає, що дана справа не є складною, не містить завеликий обсяг матеріалів та не містить складних юридичних конструкцій. 
Колегія суддів зауважує, що Адвокатом підготовлено один документ на стадії апеляційного розгляду – відзив на апеляційну скаргу, доводи якого є аналогічними доводам, наведеним відповідачем-2 у процесуальних документах, наданих останнім в суді першої інстанції, що не потребувало значної кількості дій Адвоката та не вимагало аналізу нових документів та судової практики, оскільки правова позиція сторін вже була сформована до апеляційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії апеляційного перегляду представником відповідача-2 адвокатом Манзар Т.В. не надано та з матеріалів справи не вбачається. 
При цьому, суд апеляційної інстанції також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20.
У цьому випадку з матеріалів справи вбачається, що правова позиція відповідача-2 була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору двома судовими інстанціями, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин також не змінювалось, а адвокат Манзар Т.В. надавала правову допомогу ТОВ «ЦЕНТР АУКЦІОНІВ «ЮА ЛЕНД» в судах як першої, так і апеляційної інстанцій, тому, відповідно, була цілком обізнана з обставинами у справі та особливостями правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі.
Також судова колегія зазначає, що представник відповідача-2 під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції брав участь в двох судових засіданнях в режимі відеоконференції загальною тривалістю 30 хвилин. Інших судових засідань в межах апеляційного перегляду справи не відбувалося.
Разом з тим, судовою колегію встановлено наявність декількох однотипних спорів, зокрема, у даній справі №915/294/25 та у справі №915/295/25, які розглядались господарським судом, за позовом ФГ “ГОРЯН” до ТОВ “Державний земельний банк” та ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” з тотожними вимогами про визнання незаконними та скасування рішень, прийнятих 08.01.2025 відповідачем-1, але різних земельних ділянок, а також стягнення з відповідача-2 сплаченої суми гарантійного внеску. Тобто, відповідач-2 фактично при кожному розгляді замінює номер рішення, яким відмовлено позивачу у підписанні Договору суборенди землі за результатами проведення земельних торгів, не змінюючи при цьому, ні обставини, ні матеріально-правове обґрунтування своєї позиції, ні заперечення на позовні вимоги ФГ «ГОРЯН». При цьому, за кожним таким розглядом ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” заявляє в подальшому клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказане підтверджується інформацією, наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Судова колегія акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, у додатковій постанові від 29.04.2025 у справі №910/2697/24).
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.
Апеляційний суд вважає за необхідне додатково зазначити, що вирішення питання щодо розподілу витрат на оплату послуг адвоката є дискрецією суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням конкретних обставин справи в їх сукупності та реалізується ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки наведених учасниками справи обґрунтувань, дослідження та оцінки доказів за правилами статей 86, 210 Господарського процесуального кодексу України.
Підсумовуючи вищевикладене та з огляду на подані докази щодо характеру та обсягу наданих Адвокатом послуг, враховуючи, що справа не є складною, відзив на апеляційну скаргу був поданий відповідачем-2 до суду в системі “Електронний суд”; з боку позивача при апеляційному перегляді справи не надходило жодного заперечення на відзив відповідача-2 або будь-якого документу, які потребували б додаткових дій Адвоката; з урахуванням положень наведених норм, сталої судової практики у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, керуючись, у тому числі такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, судова колегія вважає у даному випадку за необхідне обмежити розмір заявлених відповідачем-2 до стягнення витрат до 5 000,00 (трьох тисяч) грн.
Така сума, на переконання апеляційної колегії, є обґрунтованою, відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) в суді апеляційної інстанції, розумності її розміру, є співрозмірною зі складністю справи №915/294/25 та виконаними Адвокатом робіт (наданими послугами), а відтак, підлягає відшкодуванню на користь ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” за рахунок ФГ “ГОРЯН”.
Отже, на підставі викладеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що з ФГ «ГОРЯН» підлягає стягненню на користь ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції при розгляді справи №915/294/25 у розмірі 5 000,00 грн. У стягненні з позивача 10 000,00 грн. слід відмовити. Таким чином, заява представника ТОВ “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги ФГ «ГОРЯН» у даній справі підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 169, 244, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦЕНТР АУКЦІОНІВ “ЮА ЛЕНД” про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за апеляційним переглядом справи №915/294/25 задовольнити частково.
Стягнути з Фермерського господарства "ГОРЯН" (Україна, 56630, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, село Антонівка, вул. Центральна, будинок 32-Б; код ЄДРПОУ 38262491) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР АУКЦІОНІВ "ЮА ЛЕНД" (Україна, 18010, Черкаська обл., місто Черкаси, вул. Гоголя, будинок 320, офіс 1003; код ЄДРПОУ 44497819) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 грн.
У задоволенні іншої частини вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР АУКЦІОНІВ "ЮА ЛЕНД" щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із апеляційним переглядом справи №915/294/25 - відмовити.
Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням повних реквізитів сторін.
Матеріали справи №915/294/25 повернути до Господарського суду Миколаївської області.
Додаткова постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Ярош А.І.