Справа № 530/2280/25
2/530/325/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

04.03.2026 року  Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В., за участі секретаря Бедюх Н.І. розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовом до 
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
З позовної заяви вбачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.05.2023 року стягнуто з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісяця в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.12.2022 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 виповнилось 18 років та стягнення аліментів на її утримання припинилось. Відповідно до довідки Національного університету Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка №10-587 від 14.07.2025 року ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу освітнього ступеня бакалавр, групи 201-ЕФмс, денна контрактна форма навчання, плановий термін навчання по 30.06.2028 року. Додаткові витрати на її утримання складають 24353 грн на навчання та на лікування за 2025 рік 21966 ,05 грн., допомогу на навчання та проживання донька отримує від матері. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, але як батько зобов`язаний утримувати дитину до завершення навчання. Враховуючи вищевикладене просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час навчання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця , починаючи стягнення з часу звернення до суду і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою віку 23-х років та стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на навчання доньки в сумі 12176 грн 50 коп та лікування доньки в сумі 10983,02 грн.
Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 26.12.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 
02.03.2026 року від представника відповідача адвоката Горбулі О.О. надійшов відзив на позов з якого вбачається, що на дату звернення до суду з позовом 03.02.2026 року ОСОБА_3 була неповнолітньою та навчалась в Національному університеті Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка. Разом з позовною заявою позивач зобов`язаний надати інформацію про доходи ,що є необхідним для визначення частки відрахування з доходів відповідача для стягнення аліментів. Твердження позивача, що дитина розпочала прийом препарату Акнетін 31.08.2025 року не відповідає дійсності ,оскільки згідно з наданим консультативним висновком профільного медичного закладу ,цей засіб був призначений пацієнту лише 15.10.2025 року , таким чином фактичне вживання препарату ( за версією позивача) передувало його офіційному призначенню лікарем. Витрати були здійснені до моменту встановлення медичної потреби на них ,надані позивачем знімки екрана( скріншоти) не є документами, що підтверджують факт здійснення розрахункової операції. Скріншоти не дозволяють ідентифікувати продавця, покупця, дату операції та факт перерахування коштів у встановленому законом порядку. Крім цього згідно із пенсійним посвідченням від 18.05.2016 року серії НОМЕР_3 , батько відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 досяг пенсійного віку та є особою ,яка потерпіла від аварії на ЧАЕС, а в силу положень ч.1 ст. ЗУ Про “загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” вважається непрацездатним громадянином. Батько потребує догляду та додаткової матеріальної допомоги ,яку відповідач надає у зв`язку з скрутним становищем та малою пенсією. Згідно довідки про доходи з відомостями з ПФ України станом на 24.02.2026 року ОСОБА_5 отримує пенсію за січень та лютий, яка склала 5190 грн. Відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов`язків та надає доньці додаткову фінансову підтримку ( оплатив автошколу). Крім цього ОСОБА_3 навчається та працює ,отримує власний дохід. Дана обставина є істотною, оскільки обов`язок батьків по утриманню повнолітньої дитини безпосередньо залежить від її потреби у матеріальній допомозі. На даний час відповідач не працевлаштований та перебуває у скрутному матеріальному становищі ,на його утриманні також перебуває батько- пенсіонер та малолітня донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи відсутність стабільного доходу у відповідача та наявність інших непрацездатних осіб на його утриманні ,стягнення аліментів у розмірі частини доходу є надмірним тягарем, а тому просить задоволити позов частково , встановити розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку ( доходів) щомісячно , у задоволенні додаткових витрат відмовити ( а.с.71-73).
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шевченко Р.В. не з`явилися, у позовній заяві зазначили про розгляд справи за їх відсутності ( а.с.1-2). Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Горбуля О.О. не з`явилися ,надіслали до суду відзив, який приєднано до матеріалів справи. 
Суд, прийнявши до уваги заяву позивача, відзив відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи проходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.8). Відповідно до довідки №10-587 від 14.07.2025 року ОСОБА_3 навчається на 2 курсі Національного університету Полтавської політехніки імені Юрія Кондратюка. Форма навчання денна, контрактна. Термін навчання закінчується 30.06.2028 р. ( а.с.12). Відповідно до договору про навчання від 12.08.2024 року, вартість навчання за один рік становить 18700 грн. ( а.с.13-14). Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КП “Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського” від 15.10.2025 року ОСОБА_3 рекомендовано препарат Акнетін ( а.с.11).
Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч.3 ст.3 ЗУ «Про освіту»).
Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу.
Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).
Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України).
Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочки, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Даний позов пред`явлено про стягнення з відповідача на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання, аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України).
Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Крім того, законодавство, яке регулює питання стягнення аліментів на повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, встановлює вичерпний перелік підстав, які суди повинні враховувати вирішуючи таку позовну вимогу. До такої підстави, зокрема належить стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.
Так, судом встановлено, що повнолітня донька ОСОБА_3 є студентом денного відділення Національного університету Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка, закінчує навчання 30.06.2028 року, тобто не має можливості працювати та заробляти гроші на своє утримання.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що повнолітня ОСОБА_3 в зв`язку з продовженням навчання потребує матеріального забезпечення з боку батьків, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків.
Разом з тим, позивачем не доведено, що відповідач як платник аліментів має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у визначеному нею розмірі 1/4 частки від усіх його доходів щомісячно.
Так, з наданих представником відповідача доказів вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку ,як такий що шукає роботу та не зареєстрований як безробітній у державній службі зайнятості ,що підтверджується довідкою Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості ( а.с.90). Крім цього його батько ОСОБА_5 проживає разом з ним за адресою АДРЕСА_2 ,що підтверджується довідкою Козельщинської селищної ради (а.с.79), є пенсіонером згідно посвідчення № НОМЕР_4 за віком ,потерпілим від аварії на ЧАЕС ( а.с.80) та отримує пенсію за віком ,яка станом на лютий 2026 року склала 2595 грн ( а.с.82) ,згідно довідки про доходи виданої Кременчуцьким об`єднаним управлінням ПФУ в Полтавській області .Крім цього на його утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на яку згідно рішення суду від 08.05.2023 року стягуються аліменти до досягнення нею повноліття ( а.с.91-94). Враховуючи, що на даний час відповідач перебуває у пошуках роботи, має непрацездатного батька ОСОБА_5 , неповнолітню доньку ОСОБА_3 і стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини від його доходу ( який на сьогоднішній день не є стабільним) в місяць на утримання доньки, яка продовжує навчання, є надмірним тягарем, який за наявних обставин фактично позбавить його самого засобів для існування, суд вважає, що відповідачем доведено неможливість сплачувати аліменти в заявленому у позові розмірі.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, з матеріалів справи не зрозуміло яку саме суму необхідно для забезпечення належного навчання та проживання повнолітньої доньки, на підтвердження потреби у зазначених витратах та їх понесення позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував розмір зазначених витрат позивача, які ОСОБА_3 несе у зв`язку із навчанням, беручи до уваги, те що відповідач має статус такого що перебуває на обліку як такий що шукає роботу ( а.с.90), на утриманні крім повнолітньої доньки має непрацездатного батька та неповнолітню доньку та враховуючи середньомісячну заробітну плату штатних працівників по Полтавському районі, згідно сайту Головного управління статистики у Полтавській області складає 25330 грн на місяць , що частка від зазначеної суми становитиме 6332 грн 50 коп. та позбавить відповідача на належне забезпечення самого себе, а також реальну можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, суд вважає за доцільним визначити розмір аліментів у розмірі 1/10 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та платоспроможності самого відповідача.
Що стосується вимог позивача про стягнення додаткових витрат на лікування повнолітньої доньки, то суд зазначає ,що додаткові витрати стягуються до досягнення повноліття дитини, а оскільки доньці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 виповнилося 18 років, а рекомендація по прийому препарату ОСОБА_6 була надана лікарем 15.10.2025 року, що підтверджується консультативним висновком ( а.с.11), тобто коли донька вже була повнолітня, а тому з огляду на те, що обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами, не передбачений нормами Глави 16 СК України і як наслідок така вимога не може бути задоволена.
Що стосується вимог позивача про стягнення додаткових витрат, а саме 50% вартості навчання доньки , то суд зазначає, що відповідно до довідки Національного університету Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка №10-587 від 14.07.2025 року ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу освітнього ступеня бакалавр, групи 201-ЕФмс, денна контрактна форма навчання, плановий термін навчання по 30.06.2028 року (а.с. 12). Відповідно до договору про навчання ,вартість навчання за рік становить 18700 грн ( а.с.13-14).
Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 посилалася на те, що у зв`язку із вступом до вищого навчального закладу спільної доньки сторін ОСОБА_3 , яка на час вступу до університету була неповнолітньою, позивач сплатила кошти за навчання.
Суд звертає увагу на те що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 336/1488/19. ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки саме в тому освітньому закладі.
Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Між тим, як було зазначено вище, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2018 у справі №642/36/16-ц зазначив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина визначений главою 16 СК України, яка передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат.
Статтею 201 СК України визначено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Згідно вказаної норми до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України щодо обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі №512/4397/17.
Крім цього, відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18, від 1 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18, від 26 вересня 2018 року у справі №569/6838/15, навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.
Оскільки даним рішенням вирішується позовна вимога про стягнення із відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки до досягнення нею 23 років або до закінчення донькою навчання, враховуючи, яка з підстав відпаде першою, а відтак відсутні підстави відшкодувати витрати на оплату навчання доньки.
Суд звертає увагу позивачки, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько, так і матір дитини. У ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 до її повноліття. Отже, суд зауважує, що як до повноліття, так і по досягненню повноліття донька сторін отримувала матеріальну допомогу від свого батька. Відповідач сплатив аліменти, що стягувалися з нього до повноліття дитини і буде сплачувати аліменти на період навчання своєї дитини. В той же час позивачка не надала суду відомостей про наявність або відсутність її самостійного доходу. Враховуючи викладене, вимога позивачки щодо стягнення одноразово 50 відсотків вартості контрактного навчання задоволенню не підлягає.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17).
У вказаній справі вбачається, що вартість навчання позивач вважає додатковими витратами на дитину. Втім, слід звернути увагу на те, що нормами діючого законодавства передбачено, що до суми аліментів на дитину, яка продовжує навчання, входить і вартість навчання.
Захист інтересів дитини на отримання матеріальної допомоги від батька та інтересів матері отримати допомогу від батька на утримання дитини, яка продовжує навчання, може реалізуватися лише шляхом стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Враховуючи вказані обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.
Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи те, що позивачка на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, судовий збір у розмірі у розмірі 1331,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 199-200 Сімейного кодексу України, ст.ст.12,13, 81, 141, 200, 209-246, 247, 258-259, 263-268, 280-282, 284, 288, 354, 355, ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, – задоволити частково .
Стягувати з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця в розмірі 1/10 (однієї десятої) частки з усих видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 25.11.2025 року та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави 1311 ( одна тисяча триста одинадцять ) гривень 20 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя 	О. В. Ситник