ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8889/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року (суддя Лазаренко Максим Сергійович) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 01.07.2025 № 083950026012 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 24.06.2025, із зарахуванням до страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії періоду навчання з 01.09.1981 по 14.07.1983 та періодів роботи з 10.07.1987 по 25.10.1988, з 19.11.1990 по 01.02.1991, з 15.02.1994 по 20.01.1997, з 01.07.1997 по 01.03.2000.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 01.07.2025 № 083950026012. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1981 по 14.07.1983, та періоди роботи з 10.07.1987 по 25.10.1988, з 19.11.1990 по 01.02.1991, з 15.02.1994 по 20.01.1997, з 01.07.1997 по 01.03.2000. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 24.06.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності ця заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яким прийнято рішення № 083950026012 від 01.07.2025 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії згідно з п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У рішенні зазначено: «Страховий стаж становить 19 років 1 місяць 28 днів.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- період роботи у колгоспі з 10.07.1987 по 25.10.1988, оскільки відсутні дані про кількість відпрацьованих трудоднів та встановлений мінімум вихододнів;
- період роботи з 19.11.1990 по 01.02.1991, оскільки після звільнення з роботи відсутні посада та підпис відповідальної особи;
- період роботи з 15.02.1994 по 20.01.1997 (зараховано з 01.06.1995), оскільки наявне необумовлене виправлення в даті наказу на прийняття;
- період роботи з 01.07.1997 по 01.03.2000, оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу;
- період навчання згідно наданого атестату № 9195 від 15.07.1983, оскільки в атестаті зазначено не коректну дату навчання з 01.09.1983 по 14.07.1983».
Вважаючи протиправним вказане рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам сторін, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Як вбачається з оскаржуваного рішення УПФУ, страховий стаж позивача складає 19 років 1 місяць 28 днів, що є меншим, ніж визначений п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», таким чином з`ясуванню підлягає правомірність рішення УПФУ в частині не зарахуванні позивачу періодів роботи з 10.07.1987 по 25.10.1988, з 19.11.1990 по 01.02.1991, з 15.02.1994 по 20.01.1997, з 01.07.1997 по 01.03.2000, а також період його навчання.
Щодо не зарахованого періоду навчання згідно з атестатом № 9195 від 15.07.1983, оскільки в атестаті зазначено не коректну дату навчання з 01.09.1983 по 14.07.1983, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з пунктом «д» статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Атестат № 9195 від 15.07.1983, виданий на ім`я ОСОБА_1 , підтверджує, що позивач 01.09.1981 вступив до технічного училища № 14 м. Запоріжжя і 14.07.1983 закінчив повний курс міського професійно-технічного училища із строком навчання два роки за професією слюсар-електрик.
Колегія суддів зауважує, що атестат № 9195 від 15.07.1983 містить записи як українською мовою так і російською, при цьому запис, який виконано російською мовою дійсно містить описку в частині дати вступу на навчання, а саме « 01.09.1983», проте враховуючи ту обставину, що атестат № 9195 від 15.07.1983 також містить запис українською мовою з датою вступу на навчання « 01.09.1981», відмова пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 14.07.1983 є формальною та не розсудливою. 
Також є безпідставним не зарахування періоду роботи позивача у колгоспі з 10.07.1987 по 25.10.1988, оскільки відсутні дані про кількість відпрацьованих трудоднів та встановлений мінімум вихододнів, адже записами трудової книжки позивача підтверджено, що у період з 10.07.1987 по 25.10.1988 позивач працював за договором в колгоспі « 40-річчя Жовтня» Пологівського району.
Тобто, позивач виконував роботу в колгоспі у спірний період не на підставі членства, а на підставі трудового договору, що виключає необхідність врахування кількість відпрацьованих трудоднів та встановлений мінімум вихододнів.
Щодо не зарахування періоду роботи з 19.11.1990 по 01.02.1991, оскільки після звільнення з роботи відсутні посада та підпис відповідальної особи; з 15.02.1994 по 20.01.1997 (зараховано з 01.06.1995), оскільки наявне необумовлене виправлення в даті наказу на прийняття; з 01.07.1997 по 01.03.2000, оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу, суд звертає увагу на таке.
З записів трудової книжки НОМЕР_1 від 23.08.1983 вбачається, що позивач у період з 19.11.1990 по 01.02.1991 працював на посаді каменяра в аграрно-технічній фірмі «Фрегат», запис про звільнення з роботи дійсно не місить посади та підпису відповідальної особи, проте містить відбиток печатки; у період з 15.02.1994 по 20.01.1997 позивач працював на посаді водія третього класу в цеху № 625 Запорізького машинобудівного заводу ім. В.І. Омельчинка, при цьому на роботу позивач прийнятий на підставі розпорядження № 15 від 14.02.1994. Суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно дата розпорядження має незначне виправлення, проте таке виправлення не свідчать про те, що позивач не працював у період починаючи з 15.02.1994, адже дата про прийняття на роботу є чіткою та не містить виправлень; у період з 01.07.1997 по 01.03.2000 позивач працював на посаді водія третього класу в ТОВ «Дельта-Консул», звільнення позивача з роботи засвідчено підписом уповноваженої особи та відбитком печатки підприємства, проте запис про прийняття на роботу дійсно не містить назви організації.
Отже недоліки записів трудової книжки НОМЕР_1 від 23.08.1983, на які звертає увагу орган ПФУ, жодним чином не спростовують факт роботи позивача у спірні періоди. 
При цьому колегія суддів зауважує, що пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 встановлено, що за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на наведені норми права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо порядку її заповнення. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року в адміністративній справі № 280/8889/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з 26 лютого 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 26 лютого 2025 року. 

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров