Справа № 203/1112/26
Провадження №1-кп/0203/1516/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року місто Дніпро

Центральний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого – судді  ОСОБА_1 , 
за участю секретаря –  ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 ,
потерпілого – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження ЄРДР№12025042110002871 від 20.12.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Горького, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на посаді оператора безпілотних літальних апаратів 4 відділення безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем,у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 08.05.2018 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за, ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки; знятий з обліку центру пробації, у зв`язку з засудженням за новим вироком;
- 19.11.2019 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України, ст. 71 до 5 років позбавлення волі;
- 19.08.2021 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; звільнений 07.04.2023 умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 4 дні;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призначеним на посаду оператора безпілотних літальних апаратів 4 відділення безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , 19.12.2025 близько 15 години 00 хвилин, проходячи повз будинок АДРЕСА_3 , побачив припаркований поблизу вказаного будинку, автомобіль ВАЗ 2105 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , червоного кольору, об`єм двигуна 1300 см. куб., VIN - НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , де у нього виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Так ОСОБА_5 , реалізовуючи раніше виниклий умисел, на вчинення дій, направлених на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, а саме автомобілем марки ВАЗ 2105, вартістю 26 249 гривень, 19 копійок, який він визначив як об`єкт свого кримінально - протиправного посягання, 20.12.2025 близько 15 год. 10 хв. (більш точний час не встановлено), перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , домовився з власником евакуатора ОСОБА_6 , здійснити перевезення транспортного засобу марки ВАЗ 2105, повідомивши останньому, що авто зламане. Після чого ОСОБА_5 , повернувшись до будинку АДРЕСА_3 , разом з робітниками евакуатора, які вважали його власником авто, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до автомобіля ВАЗ 2105 червоного кольору, що належить ОСОБА_4 , де самостійно відчинивши дверцята пасажирських дверей, автомобіля, такими чином, встановивши контроль над ним. Далі ОСОБА_5 , самостійно, будучи за кермом автомобіля ВАЗ 2105 заїхав на платформу евакуатора де в подальшому, скерував робітників евакуатора до місця продажу транспортних засобі, тим самим розпорядився викраденим авто марки ВАЗ 2105 на власний розсуд, спричинили ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 26 249 гривень, 19 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5  вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. При цьому суду пояснив, що 19.12.2025 був у відпустці на 3 дні з родиною в м. Дніпрі. В дворі будинку в центрі на Яворницького побачив припаркований автомобіль червоний ВАЗ, який, на його думку, був покинутий, занедбаний. По дорозі побачив чоловіка з евакуатором, підійшов до нього, домовився за 1500 грн. перевезти автомобіль для ремонту на 12 квартал, хотів поставити його на колеса, збрехав, що автомобіль його. Відкрити йому вдалося праві двері, сів за кермо та керував автомобілем, який затягнула лебідка на евакуатор. Машина не заводилась, була без акумулятора. З автомобіля він зняв фари. Сподівався, що автомобіль відремонтує та забере на позиції. Однак, пізніше з водієм евакуатора виник конфлікт, він зажадав більшу суму за перевезення автомобіля та доплати за простой. В цей час потерпілий звернувся до поліції і поліцейські по камерам розшукали його. Він не заперечував свою причетність, зауважив, що водій евакуатора не знав, що він незаконно заволодів автомобілем.
Причиною вчинення правопорушення зазначив бажання допомогти бригаді на позиціях та продвинутися по службі. Разом з тим, наказів жодних від командирів з цього приводу не отримував, це була його ініціатива. Наміру наживатись не мав.
Обвинувачений не оспорює фактичних обставин кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому, в подальшому подібного не допустить. Має намір продовжити військову службу та виховувати дітей, шкодує про вчинене, наразі дружина залишилась одна з дітьми. Приніс вибачення потерпілому.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.
Потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, з цивільним позовом не звертався, не заперечував з приводу проведення судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю підтверджує обставини кримінального правопорушення, не заперечує їх, учасники не оспорюють кваліфікацію дій обвинуваченого та доказів кримінального провадження, не мають наміру оскаржувати їх в апеляційному порядку, суд, заслухав прокурора, обвинуваченого, потерпілого, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Під незаконним заволодінням транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним. Незаконне заволодіння транспортним засобом означає, що винна особа не має права використовувати транспортний засіб для поїздки на ньому. Суб`єктивна сторона злочину характеризується лише умисною формою вини у вигляді прямого умислу. При незаконному заволодінні транспортним засобом винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння та бажає його вчинити. Мотив і мета цього злочину можуть бути різноманітними і на кваліфікацію не впливають, але підлягають обов`язковому з`ясуванню для визначення способу вчинення злочину та призначення покарання (постанова Верховного Суду від 28.01.2021 №759/17017/18).
Таким чином, суд доходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій, нагороджений відзнакою Всеукраїнської громадської організації "Спілка ветеранів та працівників силових структур України "Звитяга" "За заслуги", наказом №4118 від 19.08.2024, одружений, виховує з дружиною трьох неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимий, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, що ґрунтується на критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності понести кримінальну відповідальність.
Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України.
На переконання суду, саме таке покарання відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, що захищаються та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Запобіжний захід під час досудового розслідування не застосовувався.
ОСОБА_5 перебуває під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 в іншому кримінальному провадженні за ч.2 ст. 194 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до п.9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. 
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Початок строку відбування призначеного покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Речові докази:
- транспортний засіб ВАЗ 2105 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , vin НОМЕР_4 , що передано на зберігання під розписку потерпілому, залишити ОСОБА_4 ;
- сліди папілярних ліній відкопійовані на 3 липкі стрічки, які запаковано до паперового конверту, змив дистильованою водою на марлевий тампон, що запаковано до паперового конверту, що передані та зберігаються в камері зберігання речових доказів ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція №764), знищити.
Стягнути з  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на проведення експертизи № СЕ-19/104-25/149396-Д від 22.12.2025 у розмірі 1782 гривень 80 копійок (а.с.37, т.2) та експертизи №СЕ-19/104-25/49406-АВ від 26.12.2025 у розмірі 2228 гривень 50 копійок (а.с.49, т.2).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. 

Суддя ОСОБА_1