Справа № 706/318/26 
2/706/547/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року Христинівський районний суд Черкаської області
в складі: 
головуючого - судді Орендарчука М.П., 
за участі секретаря судового засідання Пізняк Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Христинівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Христинівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.
Просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову покликалась на такі обставини. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Розсішках Христинівського району Черкаської області помер батько позивача ОСОБА_3 . Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позивач прийняла спадщину після смерті батька,оскільки на момент його смерті була неповнолітня. 12.12.2025 р. позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, на зазначений вище житловий будинок, однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, про що складена відповідна постанова. Житловий будинок був збудований батьками позивача, однак за життя ними не було отримано правовстановлюючих документів на будинок. Позивач оформити право власності на домоволодіння не може, оскільки спадкодавцем за життя не виготовлявся правовстановлюючий документ на нього.
Позивач  ОСОБА_1 та її представник  ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, проте у позовній заяві позивач просив розглянути справу без їх участі. 
Представник відповідача Христинівської міської ради у судове засідання не з`явився, однак від міської ради до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, у заяві також зазначено, що Христинівська міська рада позов визнає повністю. 
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. 
Дослідивши письмові докази у справі: копії свідоцтва про народження позивача, свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , спадкової справи № 201 за 2025 рік після смерті ОСОБА_3 , постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2025, довідки виконавчого комітету Христинівської міської ради №154/09/10/04 від 11.12.2025, технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, виписок із погосподарських книг, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. 
Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Розсішках Христинівського району Черкаської області помер ОСОБА_3 , батько позивача  ОСОБА_1 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить право на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . 
Позивач  ОСОБА_1  фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки на час відкриття спадщини була неповнолітня. 
ОСОБА_1  звернулась до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Бевзюка В.П. із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений вище будинок, проте нотаріус відмовив у видачі вказаного свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, про що 12.12.2025 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 
Належність житлового будинку спадкодавцю підтверджується виписками із архівних документів (погосподарських книг) Христинівської міської ради за період із 1977 по 2026 роки.
Дослідженням наданих суду документів встановлено, що згідно виписок із погосподарських книг ОСОБА_3 значиться власником житлового будинку із погосподарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .
Досліджений судом технічний паспорт на житловий будинок садибного типу підтверджує, що за адресою: АДРЕСА_1 розташований житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок - А, навіс- А2, погріб – А3, погріб – А4, літня кухня – Б1, сарай – Б2.
Відповідно до виданої 11.12.2025 за № 154/09/10/04 виконавчим комітетом Христинівської міської ради довідки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , рахується за померлим ОСОБА_3 . Рік побудови 1994.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по-господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст.1217, 1218 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
За положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Оскільки позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , але оформити право на спадковий житловий будинок не може через відсутність у неї правовстановлюючого документа щодо належності житлового будинку спадкодавцю, тому необхідно визнати за позивачем право власності на зазначений вище житловий будинок.
Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 89, 263 – 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до Христинівської міської ради (20001, Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Соборна, 30, код ЄДРПОУ 33319218) про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги. 

Суддя  Михайло ОРЕНДАРЧУК