Справа № 944/7/26 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М. 
Провадження № 33/811/308/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 6 лютого 2026 року, 
з участю правопорушника – ОСОБА_1 ,
представника власника майна ОСОБА_2 – адвоката Харчука В.М. 

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 122-4 КУпАП та накладено стягнення: за ст.124 КУпАП у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, за ст. 122-4 КУпАП - у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.2 ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено остаточне адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.
Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 21 грудня 2025 року о 05 год 35 хв на 22 км 300 м автодороги М10 Львів-Краковець керуючи автомобілем марки «Kia E-Niro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був не уважний, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу безпечно керувати ним та виїхав на смугу зустрічного руху внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Renault Master номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3.б, п. 12.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Крім цього, ОСОБА_1 21 грудня 2025 року о 05 год 35 хв на 22 км 300 м автодороги М10 Львів-Краковець керуючи автомобілем марки «Kia E-Niro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події та не повідомив поліцію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною. Вважає, що суд першої інстанції не повно не необ`єктивно дослідив матеріали справи, взяв до уваги покази потерпілого та відкинув його, крім цього, місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання щодо призначення транспортно-трасологічної експертизи. 
Просить оскаржувану постанову скасувати, матеріали справи направити на новий судовий розгляд до Яворівського районного суду Львівської області. Зобов`язати суддю Яворівського районного суду Львівської області призначити у даній справі транспортно-трасологічну експертизу. 
До початку апеляційного розгляду захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Карпусь О.М.  подав зміни до апеляційної скарги, в яких просив оскаржувану постанову змінити та накласти на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 3400 грн. 
Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, думку представника Власника майна ОСОБА_2 – адвоката Харчука В.М., який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При цьому положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній  та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. 
Крім цього, в суді апеляційної інстанції, правопорушник ОСОБА_1 свою вину визнав, щиро розкаявся, зазначивши, що відшкодував матеріальну шкоду власнику майна ОСОБА_2 . 
Відтак, доводи правопорушника ОСОБА_1 щодо застосування до нього суворого адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявних в справі обставин, заслуговують на увагу.
Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.
Санкція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Крім цього, санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність у виді  накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, суд врахував характер та обставини правопорушень.
При цьому, за наявності в санкції ст. 124 та 122-4 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкціями вказаних статей.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.
Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, належним чином не враховано особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що правопорушник ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується виключно позитивно, вину свою визнав, щиро розкаявся, потерпіла сторона претензій до останнього немає, так як шкоду відшкодовано в повному обсязі, про що свідчить заява адвоката Харчука В.М., а також те, що транспортний засіб правопорушнику потрібен для потреб сім`ї, так як на його утриманні двоє неповнолітніх дітей – ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина. 
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
А тому, враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову судді районного суду слід змінити та накласти на ОСОБА_1  стягнення за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП у вигляді штрафу, а остаточне - з врахуванням вимог ст. 36 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 – задоволити. 
Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 6 лютого 2026 року – змінити. 
Накласти на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу, з врахуванням вимог ст. 36 КУпАП, в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.
В решті постанову судді залишити без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.