Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/233/26 
Провадження № 1-кп/376/172/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року Сквирський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 , 
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 261 112 60 00 0006 від 03.01.2026 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Сквирського району Київської області, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, із загальною середньою освітою, неодруженого, Фізична особа підприємець, раніше не судимий: 24.07.2024 направлено обвинувальний акт до Сквирського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 307 КК України.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 15.01.2025 по справі № 376/2744/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Обов`язковість судового рішення, згідно із ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Однак, 02 січня 2026 о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати постанову Сквирського районного суду Київської області від 15.01.2025 у справі №376/2744/24, що набрала законної сили 14.03.2025 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання вищевказаної постанови суду, керував автомобілем марки «Audi» моделі «А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Перемоги в с. Миньківці Білоцерківського району Київської області, був зупинений поліцейськими ППП УПП в Київській області ДПП.
Таким чином, за свої умисні протиправні дії, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.
Під час досудового розслідування 28.01.2026 року між прокурором ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 була укладена Угода про визнання винуватості.
Така угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 382 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, узгоджують вид покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Сторони розуміють наслідки вимог ст. ст. 394,424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом ( ст. 389-1 КК України).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив добровільність укладання угоди про визнання винуватості між обвинуваченим і прокурором, просив її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченому зрозумілі. 
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі. 
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з вимогами ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Відповідно до положень п. 1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро кається, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Відповідно до вимог ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та Начальником Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_5 .
Враховуючи викладене, з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про доцільність та достатність призначення обвинуваченому покарання, у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлений, витрати на залучення експерта відсутні.
Питання щодо речових доказів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12,66,67, 382, 389 -1 КК України, ст. ст. 100, 368 - 371,373,374,376,392 - 395,424,468, 469,470,472 - 476 КПК України, суд, 

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду, укладену 28.01.2026 року між Начальником Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5  про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України в кримінальному провадженні № 120 261 112 6000 0006, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.01.2026 року.
ОСОБА_4  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речові докази:
Транспортний засіб сірого кольору марки «AUDI» модель «А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які знаходяться у ОСОБА_4 - залишити останньому.
На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.
Копію вироку після його проголошення вручити учасникам процесу.
Суддя: ОСОБА_1