номер провадження справи 33/159/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19.02.2026 Справа № 908/3189/25
м.Запоріжжя Запорізької області 

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В. при секретарі судового засідання Федоровій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні матеріали справи № 908/3189/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМВЕЙ ЛТД» (69019, м.Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 51, кімната 22, ідентифікаційний код 45611825) 
до відповідача-1: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд.206, ідентифікаційний код 04053915)
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР САНДС ЕНЕРДЖІ» (69018, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 35А, ідентифікаційний код 43255219)
про встановлення сервітуту

за участю представників:
від позивача – Харламов Д.І., довіреність №04/09-25/1 від 04.09.2025;
від відповідача-1 – не з`явився;
від відповідача-2 – не з`явився;
СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю “ПРОМВЕЙ ЛТД” з позовом до відповідача-1: Запорізької міської ради та відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю “СОЛАР САНДС ЕНЕРДЖІ”, в якому просить встановити, з моменту набрання рішенням суду законної сили, на користь позивача строковий безоплатний земельний сервітут на частині земельної ділянки площею (площа сервітуту) 15,0242 га, кадастровий номер: 2310100000:03:043:0002; категорія земель – землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення – для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій; загальна площа: 21,5 га; місце розташування: Запорізька область, м. Запоріжжя, за VIII мікрорайоном житлового масиву “Південний”; комунальної форми власності, яка перебуває в оренді відповідача-2 на підставі договору оренди від 04.12.2019 №201903000100239, з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин (пісок) з подальшим видобуванням корисних копалин (промислова розробка родовищ) Верхньобалабинської ділянки, з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, в межах визначених технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, виготовленої ФОП ЗИЦИК Є.О. (межі сервітуту), на строк дії спеціального дозволу на користування надрами № 5828 від 25.07.2025, тобто до 25.07.2045, із автоматичним продовженням строку дії сервітуту в разі продовження строку дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами (строк дії сервітуту).
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивач як власник спеціального дозволу на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислову розробку родовищ), має право на встановлення земельного сервітуту згідно з межами ділянки надр та строком дії спеціального дозволу. Оскільки користувач земельної ділянки – відповідач-2 – письмове погодження землекористувача, справжність підпису на якому засвідчується нотаріально, на встановлення земельного сервітуту не надав, а відповідач-1 в укладенні договору про встановлення земельного сервітуту відмовила, земельний сервітут підлягає встановленню на підставі рішення суду.
Позов заявлено на підставі ч. 2 ст. 66, ч. ч. 1 - 3 ст. 98, ч. 3 ст. 100, ч. 4 та ч. 5 ст. 101, п. “Ґ” ч. 1 ст. 124-1 Земельного кодексу України, п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.10.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
31.10.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків з поясненнями на виконання ухвали суду. 
Ухвалою суду від 05.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 33/159/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.12.2025 об 12 год. 00 хв. 
Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача, представника позивача та відповідача-1 06.11.2025 о 17 год. 54 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Відповідач-2 отримав копію ухвали суду 12.11.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
21.11.2025 від відповідача-1 надійшов відзив, відповідно до якого відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позову.
27.11.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив задовольнити позовні вимоги.
В судовому засіданні 02.12.2025 був присутні представники позивача та відповідача-1, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку.
Суд зазначив, що відповідач-2 відзив на позов не надав, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Представники позивача не заперечили проти відкладення підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 02.12.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 10 днів до 15.01.2026, відкладено підготовче засідання на 13.01.2026 о 12 год. 30 хв.
Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача, представника позивача та відповідача-1 04.12.2025 о 15 год. 32 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Також копію ухвали суду було направлено відповідачу-2 засобами поштового зв`язку на адресу його місцезнаходження згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та розміщено до його відома на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з даного сайту за 05.12.2025.
13.01.2026 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, відповідно до якого позивач просив поновити строк для подання доказу, а саме: довідки інженера-проектувальника Гесюка Я.П. вих. №08/01-26/1 від 08.01.2026 та долучити її до матеріалів справи разом із засвідченою копією кваліфікаційного сертифікату серії АР №008838 від 16.10.2013.
В судовому засіданні 13.01.2026 був присутні представники позивача та відповідача-1, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку.
Представник позивача повідомив про подання клопотання про долучення доказів.
Представник відповідача не заперечив проти задоволення цього клопотання.
Суд задовольнив клопотання позивача, докази долучив до матеріалів справи.
Суд зазначив, що відповідач-2 відзив на позов не надав, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи належним чином повідомлений.
Представники позивача та відповідача-1 заявили про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті. 
Ухвалою від 13.01.2026 закрито підготовче провадження у справі №908/3189/25, призначено справу №908/3189/25 до розгляду по суті на 03.02.2026 о 12 год. 00 хв.
Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача, представника позивача та відповідача-1 19.01.2026 о 17 год. 42 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Також копію ухвали суду було направлено відповідачу-2 засобами поштового зв`язку на адресу його місцезнаходження згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та розміщено до його відома на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з даного сайту за 19.01.2026.
В судовому засіданні 03.02.2026 були присутні представники позивача та відповідача-1, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку.
Суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав вступне слово сторін. 
Ухвалою від 03.02.2206 відкладено розгляд справи на 11.02.2026 о 10 год. 00 хв.
Копію даної ухвали було направлено відповідачу-2 засобами поштового зв`язку на адресу його місцезнаходження згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також до відома відповідача-2 розміщено оголошення на сайті Господарського суду Запорізької області про відкладення розгляду справи.
В судовому засіданні 11.02.2026 були присутні представники позивача та відповідача-1, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку.
Представник позивача надав суду для огляду наступні документи: матеріали вишукувальних робіт науково-технічний звіт, рішення міської ради від 27.04.2012 №53 з додатком та угоду №5828 від 25.07.202 про умови користування надрами з метою геологічного вивчення з додатками.
Також представник позивача надав суду пояснення, просив позов задовольнити.
Представник відповідача-1 просив відмовити у задоволенні позову.
Суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомив, що проголошення вступної та резолютивної частини рішення відкладається на 19.02.2026 о 10 год. 00 хв.
В судовому засіданні 19.02.2026 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку.
Судом проголошено скорочене рішення: у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд 

ВСТАНОВИВ:

Основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМВЕЙ ЛТД» (позивач) є 08.12 «Добування піску, гравію, глин і коалину». 
25.07.2025 позивач отримав спеціальний дозвіл на користування надрами № 5828 (далі – спеціальний дозвіл). Вид користування надрами – геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислова розробка, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислова розробка родовищ). Мета користування надрами – геологічне вивчення, затвердження запасів ДКЗ України за промисловими категоріями, з подальшим видобуванням піску (промисловою розробкою родовища). Об`єкт надрокористування – Верхньобалабинська ділянка. Площа – 15,65 га. Вид корисної копалини – пісок. Строк дії спеціального дозволу на користування надрами – 20 років.
Частина земельної ділянки, на якій знаходиться ділянка надр, перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР САНДС ЕНЕРДЖІ» (відповідача-2) на підставі договору оренди від 04.12.2019 № 201903000100239, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:03:043:0002, площа 21,5 га. 
Судом встановлено, що між Запорізькою міською радою (орендодавець, відповідач-1) та відповідачем-2 (орендар) укладено договір оренди землі від 04.12.2019 №201903000100239 (далі – договір) згідно до якого орендодавець відповідно до рішення сорок п`ятої сесії сьомого скликання Запорізької міської ради №32/17 від 27.11.2019 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для розташування енергогенеруючого підприємства (сонячної енергогенеруючої електричної станції) що знаходиться: м. Запоріжжя, за VIII мікрорайоном житлового масиву «Південний». 
Відповідно до п. 3 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 21,50000 га, кадастровий номер земельної ділянки: 2310100000:03:043:0002.
Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 980 744,00 грн., що складає 1% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2019 року (п. 12 договору). 
Договір укладено до 27.11.2029 (п. 11 договору).
Відповідно до пункту «Ґ» частини 1 статті 124-1 Земельного кодексу України Фізичною особою-підприємцем Зицик Є.О на замовлення позивача виконано роботи із розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки). 
Встановлено, що площа частини земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:043:0002, на якій знаходиться ділянка надр та яка перебуває у користуванні відповідача-2, складає 15,0242 га.
З метою отримання письмового погодження землекористувача, справжність підпису на якому засвідчується нотаріально, позивач звернувся до відповідача-2 з листом від 11.08.2025 № 11/08-25/1 із проханням надати відповідь протягом 10 днів з дня його отримання. Лист отримано відповідчем-2 14.08.2025. Відповіді на дане звернення позивач не отримав.
08.09.2025 позивач, керуючись ч. 2 ст. 66, ст. ст. 99, 100 Земельного кодексу України звернувся до відповдача-1 із заявою про встановлення земельного сервітуту на наступних істотних умовах: 
1) Земельна ділянка щодо якої встановлюється земельний сервітут – частина земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:043:0002 площею 21,5 га, яка перебуває у користуванні відповідача-2 на підставі договору оренди від 04.12.2019 № 201903000100239. 
2) Площа частини сформованої земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут – 15,0242 га. 
3) Межі земельної ділянки – згідно з Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, розробленою Фізичною особою-підприємцем Зицик Є.О на замовлення позивача. 
4) Мета встановлення земельного сервітуту (обсяг прав сервітуарія) – користування земельною ділянкою з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислова розробка родовищ), з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 Земельного кодексу України. 
5) Вид корисної копалини – пісок. Спеціальний дозвіл на користування надрами №5828 від 25.07.2025. 
6) Тип земельного сервітуту – безоплатний.
7) Строк дії сервітуту – дорівнює строку дії спеціального дозволу на користування надрами № 5828 від 25.07.2025, тобто до 25.07.2045 з автоматичним продовженням строку дії земельного сервітуту в разі продовження строку дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами. 
До заяви додано проект договору про встановлення земельного сервітуту (два примірника, підписані позивачем) та поінформовано відповідача-1 про готовність, у разі необхідності, погоджувати істотні умови договору про встановлення земельного сервітуту.
24.09.2025 листом № 8013/01/01-07/10711 відповідач-1 відмовив позивачу у встановленні земельного сервітуту на запропонованих умовах.
На підставі вказаних обставин позивач звернувся до відповідачів 1 і 2 з позовом, в якому просить встановити на користь позивача з моменту набрання рішенням суду законної сили строковий безоплатний земельний сервітут на частині земельної ділянки площею (площа сервітуту) 15,0242 га, кадастровий номер: 2310100000:03:043:0002 на вищевказаних умовах. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.
Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу.
Згідно з ч. 4 ст. 66 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки.
Земельні ділянки усіх форм власності та категорій надаються у користування власникам спеціальних дозволів на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислову розробку родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) на видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення шляхом встановлення земельних сервітутів згідно з межами ділянок надр та строками дії відповідних спеціальних дозволів на користування надрами, а також за межами таких ділянок надр для будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності (з автоматичним продовженням строку дії земельного сервітуту в разі продовження строку дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами). Встановлення земельних сервітутів для зазначених цілей здійснюється без зміни цільового призначення таких земельних ділянок, крім земель природно-заповідного фонду, оздоровчого призначення, рекреаційного призначення, історико-культурного призначення.
Згідно з п. «в-3» ч. 1 ст. 99 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: право на користування земельною ділянкою для потреб геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислової розробки родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) для видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 98 Земельного кодексу України встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Суд зазначає, що встановлення земельного сервітуту у будь-якому разі веде до певного обмеження (прав власника (користувача) земельної ділянки, обтяженої сервітутом. І хоча, з одного боку, власник або землекористувач має право вимагати встановлення сервітуту, навіть у судовому порядку, з іншого — встановлення такого сервітуту не повинно унеможливлювати використання власником (землекористувачем) цієї ділянки за її цільовим призначенням.
В даному випадку позивач просить встановити сервітут на частині земельної ділянки площею (площа сервітуту) 15,0242 га, яка перебуває в оренді відповідача-2. При цьому загальна площа орендованої відповідачем-2 земельної ділянки складає 21,50000 га. Тобто площа сервітуту в разі його встановлення перевищить площу, яка залишиться у необмеженому користуванні відповідача-2 за договором оренди (6,4758 га).
При цьому договір оренди залишається чинним, а орендар земельної ділянки зобов`язаний сплачувати орендну плату за всю площу орендованої земельної ділянки.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. 
Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки;
У свою чергу, згідно з п. «а» ч. 1 ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі.
За висновком суду, встановлення сервітуту, про який просить позивач, фактично суперечитиме суті сервітуту як обмеженому користуванню чужою земельною ділянкою, оскільки площа сервітуту перевищуватиме площу, яка залишиться у необмеженому користуванні відповідача-2, а цільове призначення сервітуту не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки. 
Договір оренди землі укладено до 27.11.2029. Орендар має право на самостійне користування земельною ділянкою. Розробка корисних копалин змінить умови користування орендарем земельною ділянкою і змінить цільове призначення земельної ділянки.
За договором оренди земельна ділянка передається відповідачу-2 для розташування енергогенеруючого підприємства (сонячної енергогенеруючої електричної станції) (функціональне призначення). Цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони, та іншого призначення; для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, секція J, підрозділ 14.01 (п. 18 договору). 
Згідно з п. 33.2 договору одним із прав орендаря є самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, та умов договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі (п. 34.5 договору). 
Проте спеціальний дозвіл на користування надрами від 25.07.2025 № 5828, на який посилається позивач як на підставу встановлення сервітуту, вказує, що видом використання надрами є: геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислова розробка, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислова розробка родовищ); мета використання надрами: геологічне вивчення, затвердження запасів ДКЗ України за промисловими категоріями, з подальшим видобуванням піску (промисловою розробкою родовищ).
Представник Запорізької міської ради надав суду лист відповідача-2 вих. №30/09/2025-2 від 30.09.2025 на адресу Запорізької міської ради, в якому відповідач-2 повідомив про відмову в наданні погодження позивачу на встановлення сервітуту, оскільки з картографічного матеріалу вбачається, що частина земельної ділянки 150242 га, на якій безпосередньо буде відбуватися видобуток піску з боку позивача, фактично знаходиться в місцях розташування електрогенеруючого обладнання та кабельних ліній земельної ділянки 21,5 га, яке передбачено проектом будівництва енергогенеруючого об`єкту відповідача-2. Враховуючи це, відповідач-2 вважає недоцільним погодження сервітуту, оскільки він поставить під загрозу реалізацію важливого та необхідного для міста Запоріжжя проекту (розвитку виробництва електричної енергії).
Відповідно до ч. ч. 1 – 3 ст. 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки.
Істотними умовами договору про встановлення земельного сервітуту є: 
- обсяг прав сервітуарія щодо користування земельною ділянкою (її частиною);
- кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут;
- розмір та порядок внесення плати за встановлення сервітуту (крім випадків встановлення безоплатного сервітуту);
- строк дії сервітуту.
Позивач просить встановити безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:043:0002.
За приписами ч. 3 ст. 403 Цивільного кодексу України особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.
При цьому встановлення земельного сервітуту за нормою ч. 1 ст. 98 Земельного кодексу України може відбуватися на платній чи безоплатній основі. 
За приписами ч. 4 ст. 101 Земельного кодексу України власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.
Тобто питання оплатності сервітуту має вирішуватися його сторонами на договірній основі.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
За відсутності норми законодавства, яка зобов`язує відповідачів встановити сервітут на безоплатній основі, наявності у землекористувача права вимагати плати за встановлення сервітуту та відсутності відповідної домовленості сторін щодо встановлення безоплатного сервітуту, у суду відсутні правові підстави покладати на відповідачів обов`язок встановлення сервітуту на безоплатній основі. 
Посилання позивача на те, що згідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 101 Земельного кодексу України орендар буде мати право на отримання компенсації від позивача в розмірі сплаченої ним орендної плати, пропорційно розміру земельної ділянки, яка обмежується сервітутом, є лише доводами, оскільки в даному спорі питання компенсації за встановлення сервітуту судом не вирішується.
Згідно з ч. 1 ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Відповідно до ч. 3 ст. 402 Цивільного кодексу України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.
У пунктах 5.25, 5.26 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суд від 19.11.2025 у справі № 902/1257/24 викладено висновок про те, що потреби, які можуть бути задоволені за рахунок користування чужим майном шляхом встановлення сервітуту, повинні мати характер вимушених та/або неминучих, які, за умовами спору, що розглядаються випливають як з вимог законодавства, так і правової природи та регулювання надрокористування.
Відтак обов`язковими передумовами для встановлення сервітуту повинні бути:
- звернення зацікавленої особи до власника земельної ділянки з пропозицією щодо встановлення сервітуту на умовах, що є ідентичними в подальшому заявленими у позові;
- наявність обставин, що унеможливлюють користування майном позивача у спосіб інший, ніж через встановлення сервітуту. Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.01.2022 у справі № 663/917/17, від 19.01.2022 у справі №363/620/19 та від 12.04.2022 у справі № 306/612/20.
Згідно з п. 22 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2025 у справі № 909/460/24, встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи відносно обмеженого користування чужим майном. 
Частинами першою-другою статті 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.
Отже, за існуючої моделі правового регулювання безумовний пріоритет в регулюванні земельних відносин (суспільних відносин щодо володіння, користування і розпорядження землею) надається саме земельного законодавства, а норми іншого законодавства, зокрема, цивільного та гірничого застосовуються до нього субсидіарно і в частині, яка йому не суперечить (п. 5.11 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суд від 19.11.2025 у справі № 902/1257/24).
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, ч. 4 ст. 24 Кодексу України про надра користувачі надр мають право здійснювати на наданій їм ділянці надр геологічне вивчення, комплексну розробку родовищ корисних копалин та інші роботи згідно з умовами спеціального дозволу або угоди про розподіл продукції; розпоряджатися видобутими корисними копалинами, якщо інше не передбачено законодавством або умовами спеціального дозволу тощо
Права та обов`язки користувача надр виникають з дня, наступного за днем внесення інформації про спеціальний дозвіл на користування надрами до Державного реєстру спеціальних дозволів на користування надрами, якщо в такому спеціальному дозволі на користування надрами не передбачено більш пізній строк, а в разі укладення угоди про розподіл продукції - з дня набрання чинності такою угодою, якщо інше не передбачено самою угодою, та діють до завершення строку дії спеціального дозволу на користування надрами або до набрання законної сили рішенням суду про дострокове припинення прав на користування надрами (припинення дії спеціального дозволу на користування надрами) з підстав, встановлених цим Кодексом.
При цьому статтею 18 Кодексу України про надра передбачено особливості надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами.
Статтею 18 Кодексу України про надра встановлено, що надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України.
Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів.
Місцеві ради при наданні земельної ділянки для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення одночасно надають у користування і надра.
Відповідно до ст. 18-1 Кодексу України про надра у разі якщо для провадження діяльності з видобування корисних копалин є необхідним надання в користування земельних ділянок державної чи комунальної власності, які на момент проведення аукціону чи конкурсу з надання надр у користування сформовані як об`єкт цивільних прав, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, уповноважений здійснювати розпорядження такими земельними ділянками, до початку проведення такого аукціону (конкурсу) за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, затверджує перелік земельних ділянок державної, комунальної власності, розташованих у межах ділянки надр, що передається в користування переможцю аукціону, конкурсу, і які мають бути передані йому в користування для видобування корисних копалин.
25.07.2025 позивачем укладено з Державною службою геології та надр України угоду №5828 про умови користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислова розробка родовищ).
Згідно з п. 3.1 цієї угоди умови користування надрами протягом строку дії дозволу визначаються у Програмі робіт з геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислова розробка родовищ) (далі – Програма робіт), яка підписується сторонами та є додатком 2 та невід`ємною частиною цією угоди.
У п. 4.3 Програми робіт передбачено оформлення та отримання позивачем у встановленому порядку правовстановлюючих документів на земельну ділянку для потреб, пов`язаних з користуванням надрами відповідно до вимог законодавства (ІV квартал 2027 року – І квартал 2029 року).
Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
На даний час речове право (право оренди) відповідача-2 за договором оренди землі від 04.12.2019 № 201903000100239 не припинено, а тому Запорізька міська рада, як власник земельної ділянки, не може приймати рішення щодо передачі чи користування цієї земельної ділянки та вирішувати питання щодо встановлення сервітуту. 
Враховуючи все вищевикладене, господарський суд не встановив правових підстав для встановлення сервітуту відповідно до вимог позивача. 
За розгляд позовних вимог позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. квитанцією №4985-9864-8179-3449 від 15.10.2025. Судовий збір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в позові витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. У зв`язку з перебуванням судді на навчанні в період з 23.02.2026 по 27.02.2026 судове рішення складено 04.03.2026.

Суддя М.В. Мірошниченко