справа № 208/8256/25
провадження № 2/208/956/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді – Гречаної В.Г., 
за участі секретаря судового засідання – Агеєвої В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №208/8256/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що у червні 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Покровськ Донецької області познайомився з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У сторін виникли почуття та вони почали зустрічатися, а згодом стали проживати разом на орендованій квартирі у м. Дніпрі.
Позивачу було відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та, що протягом тривалого часу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільно не проживали і шлюбні відносини не підтримували. Намір розірвати шлюб у Відповідачів був відсутній.
Через різні погляди на життя Позивача та ОСОБА_4 у лютому 2022 року сторони припинили разом проживати та ОСОБА_3 поїхала не повідомивши адреси. 
У вересні 2024 року ОСОБА_3 телефоном повідомила Позивачу, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народила дочку - ОСОБА_5 . Крім того, Позивачу стало відомо, що саме він є біологічним батьком дитини, тобто від відносин Позивача із ОСОБА_3 остання завагітніла та народила дитину. Оскільки, ОСОБА_3 перебуває у шлюбі то батьком дитини записаний - ОСОБА_2 матір`ю записана - ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом із дитиною знову стали разом проживати на орендованій квартирі у м. Дніпрі. Проте, з січня 2025 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 та донькою повернулися до матері Позивача та стали проживати без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . 
У травні 2025 року ОСОБА_3 поїхала до м. Дніпра працювати. 
Станом на сьогодні дитина проживає разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з ним за вказаною адресою проживає - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Дитина почувається із батьком (Позивачем) захищено, стабільно та комфортно. Він створив усі необхідні умови для її життя, навчання та розвитку. Батько завжди поруч, підтримує її, між ними склалися добрі стосунки. Дитина називає його батьком. У вихованні та піклуванні про дитину допомагає бабуся - ОСОБА_6 . Оскільки на час народження дитини, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 мати дитини – ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі батьком дитини було записано ОСОБА_2 . 
Натомість ОСОБА_2 не являється біологічним батьком дитини і не опікується нею. 
Станом на дату звернення до суду із даною заявою шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не розірвано. 
Відповідно до висновку про біологічне батьківство № MGU 2044 від 27.05.2025 року, проведеного ТОВ «МГУ 2000» отриманого шляхом аналізу ДНК, ймовірність батьківства ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_5 становить 99,99994681%.
Отже, повністю доведеним с той факт, що ОСОБА_1 с біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 20.06.2025 року цивільну справу №208/8256/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г.
Ухвалою суду від 25.06.2025 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, щодо відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно до відповіді Міністерства соціальної політики України, яка надійшла до суду 23.07.2025 року, відсутня інформація у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб стосовно  ОСОБА_2 . ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_2 ; фактично проживає: АДРЕСА_3 .
Ухвалою суду від 11.08.2025 року відкрито провадження у справі №208/8256/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
19.08.2025 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду клопотання про розгляд справи без її присутності та визнання позову. Зазначила, що дійсно позивач – ОСОБА_1 є біологічним батьком дитини – ОСОБА_5 . Зазначила, що позов визнає вповному обсязі, наслідки визнання позову передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України відомі та зрозумілі.
10.10.2025 року адвокат Замоздра В.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подала до суду клопотання про долучення доказів, де залучено: копію адвокатського запиту, роздруківку листа та оригінал Висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження.
21.10.2025 року адвокат Замоздра В.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подала пояснення. Зазначила, що відповідачу ОСОБА_2 не можливо відправити дане клопотання за її адресою реєстрації, оскільки Укрпошта у зв`язку з проведенням бойових дій в даному регіоні не приймає відправлення на зазначену адресу.
Ухвалою суду від 21.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
07.01.2026 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду клопотання про розгляд справи за її присутності. Зазначила, що позов визнає вповному обсязі, наслідки визнання позову передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України відомі та зрозумілі
13.04.2026 року у судовому засіданні представник позивача – адвокат Замоздра В.В. пітримала позовні вимоги в повному обсязі.
13.04.2026 року відповідач ОСОБА_3 зазначила, що з позовними вимогами ознайомлена та позов визнаю. З чоловіком не проживає та будь-який зв`язок з ним відсутній. Він знав, що дитина не його. Дитина мешкає з бабусею та дідусем та ОСОБА_8 , з дитиною спілкується. Постійно проживає у м. Дніпрі. Підтверджує, що батько дитини - ОСОБА_9 . 
Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом публікації оголошень на веб-порталі судової влади України, що в розумінні ч. 12 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
Заяв та клопотань про проведення розгляду справи за його відсутності не подавав.
Представник третьої особи Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судових повісток на електронун адресу, що в розумінні ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
Заяв та клопотань про проведення розгляду справи за їх відсутності не подавали.
13.04.2026 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Заслухавши учасників судового процесу, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_10 11 вересня 2004 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 292.
ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 396, батьками якої зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.06.2025 року №139, виданої Великобузьким старостинським округом Шишацької селищної ради Полтавської області, за адресою: АДРЕСА_1 проживає без реєстрації: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Згідно із відповіддю Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Мирногородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.09.2025 року №169/30.13-34, актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.
Відповідно до Висновку про біологічне батьківство №MGU2044 від 27.05.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 з вірогідністю 99,99994681% є біологічним батьком ОСОБА_5 .
Відповідно Висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 01.10.2025 року № 50222, виготовленого медико-генетичним центром «Mama Papa», ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999992%.
Положенням ст.206 ЦПК України визначено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою регулюється статтею 126 СК України. Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.
Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За загальним правилом визнання батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Вказане відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18.
У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».
Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається з метою формування належної, допустимої та достатньої за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказової бази.
Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. В результаті проведення ДНК-аналізу на предмет встановлення батьківства ймовірність похибки позитивного висновку становить 0,000001%. Негативний факт батьківства встановлюється із 100% ймовірністю.
Відповідно Висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 01.10.2025 року № 50222, виготовленого медико-генетичним центром «Mama Papa», ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999992%.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Відповідно до ч. 1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства.
Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. 
У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 р. у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
З урахуванням наведеного та позиції відповідача ОСОБА_3 , про визнання позову, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , по відношенню до малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
При цьому, згідно п. 1 ч. 5 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Судом в порядку ч. 2 ст. 206 ЦПК України роз`яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у зв`язку з таким визнання.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).
Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.
Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні з даним позовом позивачем сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією № 18-19604340/С від 18 червня 2025 року.
Проте, позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору з відповідачів, тому суд вважає за можливе витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-268 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження - задовольнити у повному обсязі.
Визнати батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецька область, Україна, паспорт громадянина України запис №19940726-10517, документ № НОМЕР_2 , орган, що видав 5342, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , по відношенню до дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянки України, уродженки міста Дніпро Дніпропетровської області, Україна, народження якої зареєстровано 17 серпня 2022 року реєстратором Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 396, в якому відомості про батька записані відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України.
Внести зміни до актового запису про народження № 396 від 17 серпня 2022 року про державну реєстрацію народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ,громадянки України, уродженки міста Дніпро Дніпропетровської області, Україна, проведеного реєстратором Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в частині:
- "відомості про батька" записати: 
замість " ОСОБА_2 ", громадянство "Україна", як відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 133 Сімейного кодексу України, записати:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець м. Красноармійськ Донецька область, Україна, громадянство України, РНОКПП  НОМЕР_1 ;
- "відомості про дитину", в частині імені дитини записати:
прізвище - змінити з " ОСОБА_11 " на " ОСОБА_12 ";
власне ім`я - " ОСОБА_13 ", - залишити без змін;
по батькові - змінити з " ОСОБА_14 " на " ОСОБА_8 ".
В іншій частині відомості зазначені в актовому записі про народження № 396 від 17 серпня 2022 року про державну реєстрацію народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянка України, уродженки міста Дніпро Дніпропетровської області, Україна, складеного реєстратором Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) - залишити без змін.
Зобов`язати  Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) провести внесення змін до актового запису про народження № 396 від 17 серпня 2022 року про державну реєстрацію народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянки України, уродженки міста Дніпро Дніпропетровської області, Україна, проведеного реєстратором Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції – Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua. 
Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;
Відповідач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), код ЄДРПОУ 33340014, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Слобожанський, будинок № 14.
Повний текст судового рішення складено та проголошено 24 квітня 2026 року о 15:45 год.

Суддя  В. Г. Гречана