ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/708/25
Головуючий у першій інстанції – Костюкова Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/213/26

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого- судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В.

сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма 
’’Іванівка АГ” 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Костюкової Т.В. від 28 квітня 2025 року, місце постановлення ухвали - м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” про стягнення орендної плати, 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” про стягнення несплаченої орендної плати, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість із орендної плати за 2022-2023, 2024 роки у розмірі 10 859 грн. 99 коп.

28.04.2025 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, в порядку п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що після подання позову відповідач сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою, і тому позивач не підтримує своїх позовних вимог. У поданій заяві позивач ОСОБА_1 вказувала, що подання заяви про залишення позову без розгляду, є правом заявника, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право не залежить від думки інших учасників справи,і суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті. ОСОБА_1 також ставила питання про розподіл судових витрат у справі. 

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.04.2025 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” про стягнення орендної плати. Судом стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп., в рахунок 50% сплаченого судового збору. Повернуто ОСОБА_1 із державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно фіскального чеку від 23.02.2025 року, платіж №1459780134 року, а саме, 605 грн. 60 коп. У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Серкіна К.Ю. щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., судом відмовлено. У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Дяченко К.О. щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн., судом відмовлено. Роз`яснено позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку із прийняттям відмови позивача від позову, не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.04.2025 року, в частині компенсації витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги ОСОБА_1 щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатами Серкіним К.Ю. та ОСОБА_2 . Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що ухвала суду першої інстанції від 28.04.2025 року, у оскаржуваній частині, є необґрунтованою та незаконною. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що у відповідності до наявних в матеріалах справи договорів про надання правової допомоги, додаткових угод та актів приймання-передачі наданих послуг, правова допомога у спорі, який виник із ТОВ ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ’’, надавалась позивачу адвокатами Серкіним К.Ю. та ОСОБА_2 . При цьому, повноваження представників позивача та представлення інтересів ОСОБА_1 в суді, підтверджуються відповідними ордерами, виданими адвокатами, які наявні у матеріалах справи. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при постановленні ухвали від 28.04.2025 року, в частині розподілу судових витрат, не прийняв до уваги висновки Верховного Суду у справах: №922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, №755/9215/15 від 19 лютого 2020 року, №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року, №826/1216/16 від 27 червня 2018 року. Апелянт стверджує, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Апелянт стверджує, що оскільки, відповідно до умов п.3.1 додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, визначено, що оплата послуг із представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється протягом 30 днів від дня винесення/проголошення рішення суду по справі про стягнення суми оренди в суді першої інстанції, то фактично і обов`язок у ОСОБА_1 щодо здійснення розрахунку за надані послуги правничої допомоги, у неї ще не настав. За даних обставин, відсутні відповідні квитанції, платіжні інструкції тощо. 

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернігівського апеляційного суду від 26.06.2025 року (а.с.85) дану справу №748/708/25, апеляційне провадження №22-ц/4823/1322/25, було розподілено складу колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач): ОСОБА_3 , судді: А.А. Скрипка, О.Л. Шарапова. 

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21.07.2025 року (а.с. 96) було відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі. 

У зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 судді Євстафієва О.К., на підставі Протоколу зборів суддів Чернігівського апеляційного суду від 06.10.2025 року, справу №748/708/25 було зареєстровано в автоматизованій системі документообігу Чернігівського апеляційного суду, апеляційне провадження - №22-ц/4823/1925/25, та здійснено її автоматизований розподіл. 

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 року, було визначено склад колегії суддів для розгляду справи №748/708/25, апеляційне провадження №22-ц/4823/1925/25: головуючий суддя (суддя-доповідач) - А.А.Скрипка, судді: О.І.Онищенко, О.Л.Шарапова.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03.11.2025 року (а.с.112) було прийнято до свого провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.04.2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” про стягнення орендної плати. 

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Серкін К.Ю. підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги. 

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , представник відповідача ТОВ ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ”, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явилися. 

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, у березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” про стягнення несплаченої орендної плати, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість із орендної плати за 2022-2023, 2024 роки у розмірі 10 859 грн. 99 коп.

28.04.2025 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, в порядку п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що після подання позову відповідач сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою, і тому позивач не підтримує своїх позовних вимог. У поданій заяві позивач ОСОБА_1 вказувала, що подання заяви про залишення позову без розгляду, є правом заявника, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право не залежить від думки інших учасників справи,і суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті. У поданій заяві ОСОБА_1 також ставила питання про розподіл судових витрат у справі (а.с.62). 
Судом було встановлено, що відповідачем на користь позивача ОСОБА_1 02.04.2025 року було здійснено перерахування грошових коштів в сумі 10 859,99 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1429 від 02.04.2025 року (а.с.44), тобто, грошовий переказ було здійснено відповідачем після звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.04.2025 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” про стягнення орендної плати. Судом стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп., в рахунок 50% сплаченого судового збору. Повернуто ОСОБА_1 із державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно фіскального чеку від 23.02.2025 року, платіж №1459780134 року, а саме, 605 грн. 60 коп. У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Серкіна К.Ю. щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., судом відмовлено. У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Дяченко К.О. щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн., судом відмовлено. Роз`яснено позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку із прийняттям відмови позивача від позову, не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції від 28.04.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу в межах розгляду даної справи, суду не було надано. Суд першої інстанції вказав, що оскільки у справі відсутні докази понесення витрат на правничу допомогу (квитанції, платіжні інструкції тощо), то за даних обставин, відсутні підстави для стягненні витрат позивача на професійну правничу допомогу. Суд першої інстанції вважав, що визначення у додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги від 01.01.2022 року від 08.04.2025 року порядку оплати витрат на правничу допомогу протягом 30 днів від дня винесення рішення суду по справі, не позбавляє обов`язку особу, яка просить стягнути судові витрати, довести перед судом їх фактичне понесення. Крім того, суд першої інстанції вважав за доцільне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо стягнення з ТОВ ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” судових витрат в сумі 12 000 грн. на правничу допомогу, з огляду на те, що доданий нею до заяви ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1124396 від 25.04.2025 року, виданий на представництво інтересів ОСОБА_1 в Чернігівському апеляційному суді. При цьому, судом першої інстанції зазначено, що доказів фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу, в межах даного цивільного провадження, справа №748/708/25 на суму 12 000 грн., адвокатом не надано.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 28.04.2025 року про те, що стороною позивача не було надано суду доказів понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу в межах розгляду даної справи, не узгоджується із положеннями норм законодавства, яке регламентує спірні правовідносини. 

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із положеннями ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі наведеного, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів: 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей: 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді слідує, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі, і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений ч.8 статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується із приписами статті 30 Закону України ’’Про адвокатуру та адвокатську діяльність’’, враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21).

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі №760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляла адвокат Дяченко К.О. на підставі: договору про надання правової допомоги від 01.01.2025 року (а.с.57-57, зворот); ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Дяченко К.О. від 25.04.2025 року, серії СВ №1124396 (а.с.69); також було надано до матеріалів справи копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дяченко К.О. від 08.07.2022 року, серії ЧН №001159 (а.с.69, зворот). 

Інтереси позивача ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв адвокат Серкін К.Ю. на підставі: договору про надання правової допомоги від 01.01.2022 року (а.с.64); ордера на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Серкіним К.Ю. від 08.04.2025 року, серії СВ №1028951 (а.с.63,84); також було надано до матеріалів справи копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серкіним К.Ю. від 18.05.2012 року (а.с.66).

28.04.2025 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача Степенко В.Д. про закриття провадження у справі, в порядку п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що після подання позову відповідач сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою, і тому позивач не підтримує своїх позовних вимог. У поданій заяві позивач ОСОБА_1 вказувала, що подання заяви про залишення позову без розгляду, є правом заявника, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право не залежить від думки інших учасників справи,і суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті. У поданій заяві ОСОБА_1 також ставила питання про розподіл судових витрат у справі (а.с.62). 

Згідно додаткової угоди №2 від 01.01.2025 року до договору про надання правової допомоги від 01.01.2025 року (а.с.58-59), яка визначає вартість, перелік та порядок оплати юридичних послуг (гонорару), і відповідно до якої передбачено надання наступних послуг адвокатом Дяченко К.О.: надання юридичної консультації - 1 година, вартість - 1 500 грн., підготовка та надсилання адвокатського запиту - 1 година, вартість - 3 000 грн.; аналіз судової практики - 1 година, вартість - 2 000 грн.; підготовка проекту позовної заяви та додатків до неї - 4 години, вартість - 5 500 грн. Сторони у п.3.1. даної додаткової угоди визначили, що оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється протягом 30 днів від дня винесення/проголошення рішення суду по справі в суді першої інстанції. Із акту від 25.04.2025 року прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 01.01.2025 року та додаткової угоди №2 від 01.01.2025 року (а.с.60), вбачається, що позивачу ОСОБА_1 адвокатом Дяченко К.О. були надані наступні послуги із надання правничої допомоги: надання юридичної консультації - 1 година, вартість - 1 500 грн., підготовка та надсилання адвокатського запиту - 1 година, вартість - 3 000 грн.; аналіз судової практики - 1 година, вартість - 2 000 грн.; підготовка проекту позовної заяви та додатків до неї - 4 години, вартість - 5 500 грн.; загальна вартість наданих послуг - 12 000 грн.

Згідно додаткової угоди №1 від 08.04.2025 року до договору про надання правової допомоги від 01.01.2022 року (а.с.64,зворот - 65), яка визначає вартість, перелік та порядок оплати юридичних послуг (гонорару), відповідно до якої передбачено надання наступних послуг адвокатом Серкіним К.Ю.: ознайомлення із матеріалами, наданими клієнтом - 1 година, вартість - 1 000 грн., надання усної консультації - 0 год. 30 хв., вартість - 1 000 грн.; участь в судовому засіданні - 0 год. 30 хв., вартість - 2 000 грн.; написання проекту заяви про закриття справи - 0 год. 30 хв., вартість - 1 000 грн. Сторони даної додаткової угоди у п.3.1. визначили, що оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється протягом 30 днів від дня винесення/проголошення рішення суду по справі в суді першої інстанції. Із акту від 27.04.2025 року прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 01.01.2022 року та додаткової угоди №1 від 08.04.2025 року (а.с.65, зворот), вбачається, що позивачу ОСОБА_1 адвокатом Серкіним К.Ю. були надані наступні послуги із надання правничої допомоги: ознайомлення із матеріалами, наданими клієнтом - 1 година, вартість - 1 000 грн.; надання усної консультації - 0 годин 30 хв., вартість - 1 000 грн.; участь в судовому засіданні - 0 годин 30 хв., вартість - 2 000 грн.; підготовка проекту заяви про закриття справи - 0 годин 30 хв., вартість - 1 000 грн.; загальна вартість наданих послуг - 5 000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Серкін К.Ю. приймав участь у судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулося 28.04.2025 року (а.с.71-72). Згідно додаткової угоди №1 від 08.04.2025 року до договору про надання правової допомоги від 01.01.2022 року, загальна вартість послуги з представництва інтересів позивача у суді першої інстанції по справі №748/708/25 складає 5 000 грн.

Необхідно зазначити, що склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У постанові Верховного Суду від 31.05.2025 року у справі №758/5917/21, провадження №61-1515св24, з приводу питання розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив наступне: ’’… Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18). Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання … Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України ’’Про адвокатуру та адвокатську діяльність’’, враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21). Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність. У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі №760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).’’

Приймаючи до уваги наведені вище норми Закону, які регламентують дані правовідносини, законодавчо встановлені критерії відшкодування понесених стороною спору судових витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, а також виходячи із критерію реальності адвокатських послуг, а саме, визначення їх дійсності та необхідності, конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, підлягає частковому задоволенню. А саме, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ’’ на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн., в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, надану адвокатом Дяченко К.О. А також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ’’ на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн., в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, надану адвокатом Серкіним К.Ю. 

При цьому, необхідно зазначити, що при визначенні вказаного розміру відшкодування позивачу ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, апеляційний суд виходить із засад виваженості, обґрунтованості, розумності, співмірності та справедливості, а також враховує складність справи, предмет спору, суть спору, обсяг фактично наданих послуг та виконаних робіт адвокатами. 

На підставі наведеного вище, апеляційний суд дійшов висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, а саме, відшкодування понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. 

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.04.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині - скасувати. При цьому, ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” грошових коштів, в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції - задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ’’ на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн., в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, надану адвокатом Дяченко К.О. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ’’ на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн., в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, надану адвокатом Серкіним К.Ю. 

У неоскаржуваній апелянтом частині ухвала Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.04.2025 року, апеляційним судом не переглядається, в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1 статті 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 квітня 2025 року, у оскаржуваній частині, скасувати. 

Заяву ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ” в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ’’ на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн., в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, надану адвокатом Дяченко Катериною Олександрівною.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ’’Агрофірма ’’Іванівка АГ’’ на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн., в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, надану адвокатом Серкіним Костянтином Юрійовичем.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: