РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/780/26
провадження у справі № 2/0285/1170/26
03 квітня 2026 року  м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого- судді    Коцюби О.М.
за участю секретаря     Лук`янця Н.В.
позивача      ОСОБА_1 
представника позивача    ОСОБА_2 ,
представника відповідача    ОСОБА_3 
представника третьої особи   Пелешок І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Звягель цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_4 , третя особа — Орган опіки та піклування Звягельської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,
ВСТАНОВИВ:
10.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 , в якому просив встановити факт перебування на його утриманні та вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що 21.11.1998 року він із відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_6 , яка є вже повнолітньою та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2018 році шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було розірвано. Після одруження ОСОБА_9 отримала прізвище ОСОБА_10 . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.12.2018 року стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1000 грн на сина ОСОБА_7 . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області визначено місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_7 із батьком — ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_4 не проживає з дітьми з 2018 року. Відповідач не навідує сина, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, крім сплати аліментів відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач посилається на те, що самостійно займається побутом сина, забезпечує фінансово, займається його вихованням, постійно відвідує школу, цікавиться навчанням та громадським життям ОСОБА_7 . Відповідач проживає у Німеччині. Встановлення факту перебування на його утриманні та вихованні неповнолітнього сина йому необхідно для того, щоб мати відстрочку від призову, оскільки, в разі його призову, син лишиться без догляду та батьківського піклування.
Позивач у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав.
Представник позивача - адвокат Семенька В.М. у судовому засідання вимоги заяви підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач з 2018 року не цікавиться життям дитини. ОСОБА_7 практично не знає матері. Позивачем подавався позов про позбавлення матері батьківських прав щодо дитини. Однак, судом було відмовлено. Але у рішенні суд вказав, що відповідачу потрібно вживати заходів щоб стати на шлях виправлення. З часу винесення рішення суду, яким відмолено у задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо ОСОБА_7 , відповідач так і не займалась вихованням сина. Відповідач увесь час перебуває за кордоном, одружилась та народила іншу дитину. 7 років в Україну не приїжджала до ОСОБА_7 . Вихованням та утриманням займається виключно батько. 
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась.
Представник відповідача — адвокат Кобрина Н.В. заперечила проти задоволення позову. Додатково пояснила, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_7 . Щодо самостійного утримання позивачем ОСОБА_1 сина ОСОБА_7 також заперечила, оскільки ОСОБА_4 приймає участь в утриманні сина шляхом сплати аліментів. Її син ОСОБА_7 заблокував її у всіх месенджерах і вона не має можливості спілкуватись із ним. Є фінансова можливість забрати дитину до Німеччини. ОСОБА_4 хоче щоб батька мобілізували і це надасть можливість забрати дитину.
Представник третьої особи — Органу опіки та піклування Звягельської міської ради - Пелешок І.В. також заперечила проти задоволення позову. Послалась на те, що внаслідок постійних негараздів у сім`ї в ОСОБА_7 склалась думка, що мати погана і покинула їх. Мати свого часу зверталась за допомогою телефонних дзвінків до служби у справах дітей з проблемою, що вона не може спілкуватись із своєю дитиною, оскільки дитина негативно до неї налаштована. Просить відмовити у задоволені позову.
Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.
Так, судом встановлено, що 21.11.1998 року позивач ОСОБА_1 та відповідач уклали шлюб та зареєстрували його у відділі реєстрації актів громадянського стану Баранівськго району Житомирської області. 13.11.2018 року шлюб між сторонами рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області було розірвано. (а.с. 9).
Від вищевказаного вказаного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є неповнолітній син — ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).
20.12.2018 року Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області було стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина — ОСОБА_7 , у розмірі по 1000 грн, щомісячно. (а.с. 14).
У серпні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо сина ОСОБА_7 . Однак, рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2025 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Одночасно суд у своєму рішенні встановив, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, вона, як мати, не приймає участі у розвитку дитини, не цікавиться його життям, не спілкується із ним, не вживає заходів направлених на налагодження із дитиною відносин. ОСОБА_4 попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітньої дитини, та вжити заходів для усунення підстав, які стали для звернення з вказаним позовом. (а.с. 21, 22).
21.11.2025 року, з метою відстрочки від мобілізації, ОСОБА_1 звертався до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту самостійного виховання та перебування неповнолітнього сина на його утриманні. 19.01.2026 року, у зв`язку із наявністю спору про право, оскільки заінтересована особа - ОСОБА_4 заперечує проти встановлення факту, заява в порядку окремого провадження була залишена без розгляду (а.с. 24-25).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У судовому зсіданні було надано достатніх доказів на підтвердження факту самостійного виховання позивачем ОСОБА_1 свого сина ОСОБА_7 . 
Зокрема:
- довідкою Гімназії № 7 від 14.07.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 один виховує сина ОСОБА_7 , мати навчанням не цікавиться, навчальний заклад не відвідує, на батьківські збори не приходить та участі у заходах не бере (а.с. 19);
- характеристикою виданою на ОСОБА_5 , учня 8-Б класу Гімназії №7, з якої встановлено, що батько учня активно залучений до освітнього процесу, мати у шкільному житті участі не бере, з класним керівником не знайома (а.с. 20).
- рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2025 року яким встановив, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, вона, як мати, не приймає участі у розвитку дитини, не цікавиться його життям, не спілкується із ним, не вживає заходів направлених на налагодження із дитиною відносин (а.с. 21-22);
- у судовому засіданні із пояснень учасників засідання було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 проживає у Німеччині. До сина не приїжджала протягом 7 років. Після ухвалення рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2025 року яким ОСОБА_4 попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітньої дитини та вжити заходів для усунення підстав, які стали для звернення з вказаним позовом вона також до сина не приїжджала.
Щодо самостійного утримання ОСОБА_1 свого сина ОСОБА_7 судом встановлено наступне.
Утримання дитини — це забезпечення її необхідних матеріальних умов життя, розвитку, виховання та навчання відповідно до віку, стану здоров`я, та інших обставин.
Сплата аліментів, на які посилається відповідач ОСОБА_4 , є лише способом виконання обов`язку щодо утримання дитини і не вичерпують його змісту. 
Наприклад, забезпечення сім`ї одним із членів родини при умові, що інший не працює а займається домашнім господарством, не може бути розцінено як утримання дитини виключно батьком/матір`ю, які приносять дохід у сім`ю.
Обов`язок утримання дитини є ширшим за обов`язок сплати аліментів і включає всі витрати, необхідні для її забезпечення та розвитку. Розмір та обсяг утримання дитини визначається її реальними потребами, а не лише можливостями платника аліментів. Утримання дитини повинно забезпечувати не лише її фізичне існування, а й належний рівень розвитку, включаючи освіту та виховання. 
Як встановлено із характеристики, виданої освітнім закладом на ОСОБА_7 , він зарекомендував себе як вихований, відповідальний, дисциплінований, уважний та старанний учень. Має високий рівень навчальних досягнень, прагне до самовдосконалення. Має здібності до вивчення математики, фізики, інформатики та історії. Займається футболом на професійному рівні, приймає участь у міських спортивних змаганнях. У колективі проявляє себе як командний гравець, проявляє лідерські якості. До виконання громадських доручень ставиться відповідально. Неодноразово був обраний відповідальним за участь класу в спортивних подіях та заходах. Брав активну участь у житті гімназії, є активним учасником шкільного самоврядування. Користується авторитетом серед однолітків і повагою вчителів.
Вказане свідчить, що позивач ОСОБА_1 на високому рівні займається утриманням сина ОСОБА_7 , що дозволяє ОСОБА_7 належним чином займатись своїм розвитком.
Одночасно, така характеристика дитини, її стиль життя не узгоджується із позиціями відповідача ОСОБА_4 та представника третьої особи ОСОБА_12 , які загалом зводяться до їхнього бажання щоб позивач був мобілізований і в такому разі відповідач зможе забрати собі сина до Німеччини та зайнятись його вихованням. Такі позиції побудовані виключно на власних інтересах і не враховують бажання сина ОСОБА_7 , який буде змушений залишити власний соціум, свої досягнення, друзів, школу тощо, та переїхати до іншої іншомовної країни. Окрім цього, як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_7 близько 7 років не спілкувався із матір`ю та має негативне ставлення до неї через її дії. Примусова зміна місця проживання та залишення батька, який займався його вихованням, може завдати психологічної шкоди неповнолітньому ОСОБА_7 .
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; 
На підставі вищевикладеного, враховуючи досліджені докази, які є достатніми для встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, суд вирішив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Судові витрати позивач просив покласти на нього.
Керуючись ст. ст. 3, 12, 81, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа — Орган опіки та піклування Звягельської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:       О.М. Коцюба