ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року	Львів	Справа № 380/4372/25 пров. № А/857/10306/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Довгої О.І.,
Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року про відмову у роз`ясненні судового рішення у справі №380/4372/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради, Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Львівський міський голова Садовий Андрій Іванович про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - міського голови міста Львова Садового Андрія Івановича, про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі № 380/4372/25, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії Львівської міської ради та Департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради щодо відхилення, не реєстрації та не оприлюднення електронної петиції під заголовком: «петиція (вимога) про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови міста Львова – Андрія Садового» , що подана ОСОБА_1 11 лютого 2025 року через електронну платформу «Єдина система місцевих петицій» та паралельно було надіслана у письмовому вигляді засобами «Укрпошти» 11 лютого 2025 року; зобов`язано Львівську міську раду та Департамент «Секретаріат ради» Львівської міської ради зареєструвати та оприлюднити з можливістю збору голосів на електронній платформі (електронному ресурсі) Львівської міської ради електронну петицію ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті Львівської міської ради під заголовком: «петиція (вимога) про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови міста Львова – Андрія Садового», з текстом, що подано ОСОБА_1 до Львівської міської ради 11 лютого 2025 року через електронну платформу «Єдина система місцевих петицій» та скеровано у письмовому вигляді засобами «Укрпошти» 11 лютого 2025 року.
27.01.2026 Департамент «Секретаріат ради» Львівської міської ради до суду першої інстанції подав заяву про роз`яснення судового рішення. Просить роз`яснити рішення в частині зобов`язання Львівської міської ради та Департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради зареєструвати та оприлюднити з можливістю збору голосів на електронній платформі (електронному ресурсі) Львівської міської ради електронну петицію ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті Львівської міської ради під заголовком: «петиція (вимога) про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови міста Львова – Андрія Садового», з текстом, що подано ОСОБА_1 до Львівської міської ради 11 лютого 2025 року через електронну платформу «Єдина система місцевих петицій» та скеровано у письмовому вигляді засобами «Укрпошти» 11 лютого 2025 року.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року в задоволені заяви відмовлено.
Відмовляючи в задоволені заяви про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі № 380/4372/25 є чітким і зрозумілим, резолютивна частина жодних суперечливих або невизначених положень, які були б незрозумілими та викликали труднощі під час його виконання рішення суду, не містить. Водночас, здійснення роз`яснення судового рішення за вимогою відповідача призведе до викладення резолютивної частини судового рішення в іншій редакції, що є неприпустимим в порядку роз`яснення судового рішення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Департамент «Секретаріат ради» Львівської міської ради подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року та прийняти нову, якою заяву задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі №380/4372/25 містить зобов`язання «зареєструвати та оприлюднити з можливістю збору голосів на електронній платформі (електронному ресурсі) Львівської міської ради електронну петицію … на офіційному веб-сайті Львівської міської ради», тоді як чинне нормативне та технічне регулювання подання і функціонування електронних петицій у Львівській міській територіальній громаді не передбачає такого способу виконання. Вказує на те, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 30.01.2026 року відкладено проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 79897310 до 13.02.2026 у зв`язку із зверненням департаменту «Секретаріат ради» з заявою про роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у справі № 380/4372/25. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», відкладення виконавчих дій застосовується, коли: існують обставини, що унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення; виникла невизначеність щодо способу, порядку або обсягу виконання рішення суду. Вказане дає підстави для висновку, що на стадії примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у справі № 3870/4372/25 відсутнє однозначне розуміння, як саме таке виконувати. А тому зазначає, що роз`яснення судового рішення згідно статті 254 КАС України, усуне неясності, які перешкоджають виконанню такого. Таким чином, винесення постанови про відкладення виконавчих дій можна вважати додатковим підтвердженням того, що на стадії примусового виконання виникла об`єктивна невизначеність щодо способу та порядку виконання судового рішення, а також реальні труднощі його реалізації без додаткового судового роз`яснення. Зазначена обставина спростовує висновок Львівського окружного адміністративного суду про нібито повну чіткість і зрозумілість резолютивної частини рішення, оскільки сумніви щодо способу його виконання виникли не лише у департаменту «Секретаріат ради» як сторони справи, а й у суб`єкта владних повноважень, уповноваженого на примусове виконання судових рішень.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вжиття судом заходів повідомлення сторін про відкриття апеляційного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів. 
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
Так, відповідно до ст.254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Статтею 255 КАС України встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення. При цьому, роз`яснено може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення щодо його роз`яснення.
Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.
Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Слід зауважити, що роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги (процесуальні питання), або ж встановлювати чи трактувати обставини та докази на їх підтвердження, які не досліджувались судом, суд лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які або ж нечітко сформульовані, або ж є незрозумілими для заінтересованих осіб. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. 
Водночас, при розгляді заяви про роз`яснення судового рішення, яке набрало законної сили, суд не здійснює нового перегляду справи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності. У мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався, тоді як резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції.
Так, згідно з п.19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
Верховний Суд в ухвалі від 01.02.2018 (справа №591/3321/17) зазначив, що незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення адміністративного суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.
Дослідивши зміст рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі №380/4372/25, апеляційний суд дійшов висновку, що таке є чітким і зрозумілим, в ньому наведено мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог; терміни, вжиті у рішенні суду першої інстанції, відповідають тому змістові, що вони мають згідно з законодавством України; ці терміни чітко співвідносяться із поняттями, які вони означають; текст правової норми, застосованої судом, відтворений без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд надає своє тлумачення її змісту з відповідними висновками в контексті аналізу обставин справи.
Резолютивна частина постанови суду відповідає вимогам частини 5 статті 246 КАС України, а в мотивувальній частині, з врахуванням доводів позовної заяви та поданих заперечень, чітко зазначено, чому суд прийшов до відповідного висновку та яким законом керувався при винесенні такого.
Водночас, вирішення процесуальних питань, які випливають з судового рішення, чи надання правових порад щодо дій учасників справи після ухвалення судового рішення, не відповідає меті роз`яснення, а отже у межах процедури роз`яснення судового рішення є неможливим.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення.
Щодо покликання в заяві на те, що звернення до суду із заявою про роз`яснення обумовлено обставинами, що унеможливлюють виконання винесеного рішення, то суд апеляційної інстанції зазначає, що такі є підставою оскарження судового рішення, а не підставою його роз`яснення.
Водночас обґрунтування заяви про роз`яснення судового рішення тим, що на стадії примусового виконання виникла об`єктивна невизначеність щодо способу та порядку виконання судового рішення, а також наявні реальні труднощі його реалізації, то такі не гуртуються на правовому інституті, передбаченому ст. 254 КАС України.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу приписів статті 378 КАС України за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання такого рішення.
Таким чином, законодавцем розмежовано порядок «роз`яснення судового рішення якщо таке є незрозумілим» (ст.254 КАС України) та «встановлення способу і порядку виконання судового рішення в разі наявності обставин, що ускладнюють його виконання» (ст.378 КАС України).
Надаючи правову оцінку ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі №380/4372/25, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що роз`ясненню підлягає саме зміст судового рішення у зв`язку з його незрозумілістю, а не порядок виконання, тоді як в резолютивній частині постанови Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 чітко та зрозуміло вказано дії, які повинен вчинити відповідач.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, з врахуванням положень ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції доходить переконання про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги про скасування ухвали суду першої про відмову у роз`ясненні судового рішення у справі №380/4372/25.
Керуючись статтями 229, 241, 254, 308, 310, 316, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року про відмову у роз`ясненні судового рішення у справі №380/4372/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради, Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Львівський міський голова Садовий Андрій Іванович про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний